57 



Striber helt mangle. De mikropertitiske Striber glide da fuld- 

 stændig over i hinanden, de tværløbende Albitstængler forgrene 

 sig mere uregelmæssig eller slet ikke, de flyde jævnlig sammen 

 til bredere Tværbaand, og mellem de større af dem indfinde 

 sig ofte ganske fine, korte og tætliggende Albitlinjer, som lige- 

 ledes gaa vinkelret mod Langsfladen. Den mellem Albiten 

 liggende Masse er paa saadanne Steder ligesom i de midterste 

 Dele af det regelmæssige »Stakitværk« Ortoklas og for en 

 mindre Del tillige Mikroklin med fin Gitterstruktur. Fine albit- 

 fyldte Spalter, som forbinde de enkelte tværløbende Albitbaand, 

 ere ogsaa her hyppige. Saadanne Dele af Feldspaten maa 

 nærmest betegnes som Ortoklas-Mikropertit ; de adskille sig 

 fra den Side 20 beskrevne Ortoklas-Mikropertit ved en langt 

 finere og mere regelmæssig Struktur. 



Præparater efter Langsfladen (010) faa naturligvis 

 et forskelligt Udseende, eftersom Snittet har truffet gennem et 

 mikropertitisk eller gennem et kryptopertitisk Parti. Da imid- 

 lertid Bredden af de enkelte krypto- og mikropertitiske Striber 

 er noget varierende, kan man undertiden i samme Præparat 

 efter Langsfladen baade træffe Partier, der svare til den paa 

 Basis krydsstribede Masse, og saadanne, som svare til det 

 øvrige. De første vise sig her saa godt som homogene med 

 en Udslukningsvinkel paa omtrent 12°, det øvrige fremtræder 

 som en usædvanlig fint og regelmæssig bygget Mikropertit 

 med Striber afvekslende af Kali- og Natronfeldspat, hvis Ud- 

 slukningsvinkler maaltes til henholdsvis 6° og 19". De før 

 omtalte større Albitpartier fremtræde som korte, tykke, i tfegge 

 Ender udflossede Baand og udmærke sig ligesom paa Basis 

 ved at være noget forvitrede. Striberetningen er den sædvan- 

 lige, dens Vinkel med Basis maaltes til -h 72°, udseendet 

 mellem korsstillede NikoUer er gengivet paa Fotografiet Tavle III, 

 Fig. 2 (60 Gange forstørret); Albiten er paa Fotografiet lys, 

 Kalifeldspaten mørk. 



