78 



Ы. а. ogsaa i dem fra det sydlige Xorge M , fra Kola"-), fra 

 Pouzac^i, fra AlontreaP). 



Jo mindre de enkelte Feldspatpartier ere, desto mere an- 

 tage de paa Basis ligesom paa Langsfladen Form af tynde 

 Lameller og blive noget regelmæssigere. I kryptopertitiske 

 Feldspater fra Augitsyenitpegmatiter iagttog Brögger paa Basis 

 temmelig utydelige og noget i hinanden indgribende Lameller, 

 hvis Retning i det hele var parallel med Tværaksen , og som 

 gav Præparatet et ejendommeligt, moiréagtigt Udseende *}. Helt 

 forskellig herfra er igen, som omtalt, Stribningen i Kryptoper- 

 titerne fra Julianehaab. 



Saaledes vise Sammenvoksningslinjerne sig paa Basis hos 

 de forskellige Pertiter overordentlig variable og tilsyneladende 

 afhængige af tilfældige Omstændigheder. At dette i Virkelig- 

 heden skulde være Tilfældet, er højst usandsynligt, da som 

 ovenfor vist, Striberetningen set i den anden Spalteflades Plan 

 følger ganske simple Love. Vi forsøge i det følgende paa 

 Grundlag af Iagttagelserne i de grønlandske Pertiter at udrede 

 Forholdet nærmere og henvende da først Opmærksomheden paa 

 de Tilfælde, i hvilke Pertitstrukturen sikkert er oprindelig. 



1". 1 de omtalte Kryptopertiter fra A^arsasik træffes en 

 Pertitstribning af andetstedsfra ukendt Regelmæssighed. Som 

 en næsten ganske retlinet Krydsstribning følger den paa Basis 

 to Retninger, der danne 64° til hver Side mod X-aksen. Vinkel- 

 angivelsen er kun omtrentlig, da Lamellernes overordentlige 

 Finhed gør dem utydelige, men Vinklen er, saa vidt man kan 

 iagttage, konstant, hvad der linder en yderligere Bekræftelse 

 ved, at den samme Stribevinkel er maalt ogsaa i Kryptopertit 

 fra en helt anden Forekomst (Side 49). Denne samme Struktur 

 genfindes i mange af de augitsyenitiske Hovedbjærgarters Feld- 



J) W. c. Brögger, sidst aiif. Sted, S. 555 og Tavle XXIII, Fig. 1. 



'') W. Ramsay, Feniiia 18У0, 3, Nr. 7, S. 37. 



^) A. Lacroix, Bull. soc. géol. 1890, 3 sér. 18 .S. 518 og .543. 



*) W С. Brögger, sidst auf. Sted, S. 531. 



