93 



Sted fremhævede ejendommelige Forhold, at der gives Varieteter 

 af de grønlandske Nefelinsyeniter , hos hvilke Mikroklin og 

 A 1 b i t vel ere udkrystaUiserede samtidig, men dog optræde hver 

 for sig i særskilte Krystaller og aldrig i pertitisk Sammen- 

 voksning ; dette gælder som tidligere nævnt en Række af fm- 

 kornede Nefelinsyeniter (Lnijauriter) fra Julianehaab. Disse 

 Bjærgarter adskille sig nemlig fra de typiske Nefehnsyeniter 

 med pertitiske Feldspater ikke alene ved at være finkornede, 

 men de udmærke sig tilhge ved en stærkt fremtrædende Parallel- 

 struktur, som er at aflede af Bevægelser og Strømninger i 

 Magmaet under dets Størkning ^). I disse Bjærgarter kunne vi 

 saaledes antage, at enhver Anledning til Pertitdannelse er bort- 

 faldet, fordi Strømningerne stadig have bragt de voksende 

 Mikroklin- og Albitkrystaller i Berøring med frisk Magma, hvor 

 de have forefundet Molekyler af samme Art som deres egne i 

 tilstrækkelig Mængde. 



De sidst omtalte pertitiske Sammenvoksningsflader efter 

 Langsfladen (eller efter andre Krystalflader) , som naar de ere 

 stærkt fremtrædende, betinge, at Albit- og Mikroklinlamellerne 

 blive langstrakte i den nævnte Retning, maa, som det fremgaar 

 af ovenstaaende , antages i deres Tilbhvelsesmaade at adskille 

 sig væsentlig fra de føromtalte ikke-krystallonomiske Sammen- 

 voksningsflader. De dannes i Modsætning til disse sidste ikke 

 under samtidig Udkrystallisation af Feldspaterne paa begge Sider, 

 men alle Feldspatmolekylerne paa den ene Side ere udskilte 

 før dem paa den anden Side ; de forlænges ikke under Feld- 

 spatens Vækst saaledes som hine, men de opstaa paa én Gang 

 i hele deres Udstrækning. Medens hine kunde paralleliseres 

 med Sammenvoksningsfladerne hos Periklintvillingerne, kunne 

 disse sammenlignes med Grænsefladerne mellem de enkelte 

 Lag i zonart byggede Krystaller og ere mere betegnende at 



') Forhandlinger ved det 14de skandinav. Katurforskermøde. Kbhvn. 1892, 

 S. 445. 



