97 



Tværfladen ogsaa i Adular ved hurtig Afkøling. I Heniioid her- 

 til forklarer Lehmann disse sekundære Albitlameller saaledes, 

 at Albitsubstans skulde være udskiU i Revner efter Tværfladen, 

 der vare dannede som Følge af Kontraktion eller under Med- 

 virkning af ydre Tryk. En Vanskelighed ved denne Forklarings- 

 maade ligger deri , at Pertiter af denne Art oftest optræde i 

 overordentlig langsomt afkølede Bjærgarter, der undertiden 

 ikke vise noget Spor af Trykvirkninger, fremdeles deri, at 

 Albitslribernes hele Optræden og Udseende, saaledes som 

 BeutelP) og Sauer '•^) have fremhævet, viser hen til, at de i 

 Reglen ikke ere dannede som Udfyldning af forud til Stede 

 værende Hulrum , men ere opstaaede ved en successiv Om- 

 dannelse af den oprindelige Feldspat. Sauer antager, at Albit- 

 lamellernes Form skyldes en ejendommehg Krystallisationstendens 

 hos Albiten, en Tilbøjelighed til at vokse ud efter den Retning, 

 der tillader Dannelsen af det størst mulige Antal Tvillinglameller; 

 denne Forklaring synes dog lidet antagelig. Langt sandsynUgere 

 turde den Formodning være , at Tværfladen hos Kalifeldspaten 

 er den Retning , efter hvilken ætsende Opløsninger af den her 

 i Betragtning kommende Art hurtigst og lettest bane sig Vej. 

 Denne Flade vilde da være at opfatte i Analogi med de «solution- 

 planes», som Judd antager Tilstedeværelsen af hos Augit^). 



De sekundære Pertitstrukturer af den anden Hovedgruppe, 

 som ere opstaaede ved samtidig Udskillelse af begge Al- 

 kali fe Id spat er, udmærke sig gennemgaaende fremfor de 

 foregaaende ved langt mindre Dimensioner af de enkelte La- 

 meller. Sekundære Processer af denne Art vare tidligere 

 .ukendte^), de ere først efterviste af Brögger^). De synes i 



') Zeitschr. f. Kryst. 1883, 8, S. 372. 



2) Zeitschr. d. Deutsch, geol. Ges. 1888, 40, S. 151. 



••') Mineralogicai Magazine 1890, 9, S. 192. 



■•) Sml. Kloos, Beob. an Ortoiilas u. Mikroklin. Neues Jahrb. f. Min. etc, 



1884, 2, S. 131. 

 •') Min. d. Syenitpegm. 1890, Spec. Theil, S. 537. 

 XIV. 7 



