106 



smaa Felter med graa og lysgraa Interferensfaner og lidt for- 

 skellig Mørkestilling ; de enkelte Felter ere i Reglen adskilte 

 ved smalle Linjer, der under hele Omdrejningen holde sig 

 mørke. Af og til iagttager man Grupper af overordentlig fine 

 og tætte Tvillinglameller, der gaa parallelt med Spalterne. I 

 andre Tilfælde er Udseendet mellem Nikolier et mere ensformig 

 fingrynet, idet de enkelte dobbeltbrydende Felter ere ganske 

 smaa og tætliggende. 



At Feldspatpseudomorfoserne saaledes som omtalt ofte kun 

 bestaa af et enkelt eller nogle faa Analcimindivider, er et 

 temmelig usædvanligt Forhold, da Pseudomorfoser som oftest 

 ere helt eller næsten tætte. Man kan lettest forklare sig dette 

 Forhold ved at antage, at vedkommende Partier af Bjærgarterne 

 i lang Tid konstant have været underkastede saadamie Tempe- 

 ratur-, Tryk- og Fugtighedsforhold, som begunstigede Anal- 

 cimdannelsen , og at da de oprindelig mere fmkrystallinske 

 Analcimaggregater under denne Tid ere undergaaede en Om- 

 krystallisation, der har gjort dem mere grovkornede. 



