118 



dels mellem de oprindelige Bestanddele, dels mellem Om- 

 dannelsesprodukterne og her igen baade mellem dem, der ere 

 dannede ved meget høj, og dem, der ere dannede ved lavere 

 Temperatur. 



3. Omdannelse til Analcim. Langt den hyppigste af de 

 Omdannelser, som îS'efelinen i de sydgrønlandske Nefelinsyeniter 

 har undergaaet, er Omdannelsen til Analcim. Det er især i de 

 flnkornede og tætte Bjærgartvarieteter, at denne Forandring har 

 fundet Sted, ofte er der al IN'efelin saaledes omdannet. 



I mange Tilfælde foregaar Omdannelsen til Analcim paa 

 ganske lignende Maader som Omdannelsen til Sodalit. Nok saa 

 hyppig skrider dog Analcimdannelsen mere regelmæssig frem; 

 den begynder da langs hele Periferien af vedkommende Nefelin- 

 individ og fortsættes saaledes , at man paa Mellemstadier af 

 Processen finder en smallere eller bredere, men altid sammen- 

 hængende Randzone af Analcim omkring Nefelinindividet; denne 

 Randzone sender da ofte korte og tykke Udløbere ind i den 

 endnu uforandrede Xefelink'ærne. Nefelinens Arfvedsonit- og 

 Ægirininterpositioner undergaa ikke nogen F'orandring ved denne 

 Omdannelsesproces. 



Den dannede Analcim er ofte meget finkornet og da kun 

 ved kemisk Prøve til at kende fra den under lignende Forhold 

 optrædende Sodalit ; den er ikke altid fuldkomment homogen, 

 men kan indeholde smaa bitte , farveløse Korn eller Skæl med 

 en lidt afvigende Lysbrydning. I andre Tilfælde er Analcimen 

 mere grovkornet; den er da ren og dens kubiske Spaltelighed 

 og svage, uregelmæssige Dobbeltbrydning ret fremtrædende. 



Analcimdannelse afNefelin er hyppig paa flere andre Nefelin- 

 syenitforekomster, navnlig Fourche Mountains (Arkansas) og 

 Langesundsfjorden. 



Omdannelsen forudsætter aabenbart en Tilførsel af Kisel- 

 syre. Interessante Analogier finder man ogsaa her i Forsøg, 

 der ere udførte af Lemberg. Saaledes lykkedes det denne 

 Forsker ved at ophede Elæolit i 170 Timer med en Opløsning 



