120 



Clarke os Diller fra Litchfield beskrevne Hydronefelit'^). Til- 

 svarende Pseudomorfoser kendes bl. a. fra Langesundsfjorden, 

 fra Ponzac og fra Montreal gennem de ovenfor nævnte under- 

 søgelser af В rögger og Lacroix. De ere sandsynligvis ogsaa 

 udbredte paa mange andre Nefelinsyenitforekomster, idet man 

 vistnok maa regne herhen største Delen af de Nefelinpseudo- 

 morfoser, der tidligere — inden man havde lært Hydronefeliten 

 at kende — beskreves som bestaaende af Natrolit. 



De her beskrevne «Hydronefelitspreusten« ere ligesom de 

 tilsvarende ved Langesund temmelig urene. De indeholde for- 

 uden Smaaindivider af Arfvedsonit og Ægirin, der allerede have 

 været til Stede i Nefelinen som Interpositioner, farveløse Mine- 

 raler, som adskille sig fra Hydronefeliten ved afvigende Lys- 

 brydning, men som paa Grund af deres overordentlig smaa 

 Dimensioner ikke have kunnet nærmere bestemmes; muligvis 

 er ogsaa Natrolit til Stede i underordnet Mængde. Endelig ere 

 de ofte saa stærkt imprægnerede med Jærnilter, at de endog i 

 tynde Præparater fremtræde med brunlig Farve. 



En Sammenligning af jNefelinens kemiske Formel med Hy- 

 dronefelitens viser, at Forholdet mellem Kiselsyre- og Lerjord- 

 mængden er det samme hos begge Mineraler, men Natronindholdet 

 er forholdsvis større hos Nefelinen. Under Omdannelsespro- 

 cessen maa der saaledes bortføres en Del Natron, hvorimod der 

 ikke foregaar nogen væsentlig Tiltagen eller Aftagen af Kisel- 

 syremængden. Nefelinens Omdannelse til Hydronefelit maa der- 

 for iværksættes af Opløsninger af en anden Beskaffenhed end 

 de sandsynligvis Alkalisilikat-holdige Opløsninger, der fremkalde 

 Analcimdannelse paa Nefelinens Bekostning. I Overensstemmelse 

 hermed finder man , at de to Slags Omdannelser have gjort 

 sig gældende ganske uafhængig af hinanden , og naar begge 

 Slags Omdannelsesprodukter optræde i samme Bjærgart, vise 

 de tvdelig Aldersforskel. Tilfælde af den sidste Art ere iagt- 



^) Amer. Journ. of science 1S8G, 31, S. 265. 



