123 



den nævnte Iagttagelse , at Gieseckit var identisk med Nefelin 

 eller Elæolit. Først Blum paaviste det virkelige Forhold, at 

 Gieseckiten er en Glimmerpseudomorfose efter Nefelin M. — 

 Den første optiske Undersøgelse meddelte Des Cloizeaux^); 

 han fandt, at Gieseckiten i optisk Henseende forholder sig som 

 en «gummiagtig Substans». 



Naar man mikroskopisk undersøger Nefelinkrystallerne i 

 Nefelinporfyren, saa finder man ofte, selv i de for den umid- 

 delbare Betragtning helt friske Krystaller, Tegn paa den be- 

 gyndende Omdannelse, idet der langs Periferien og langs 

 Sprækker , som ofte følge Spalteretningerne , har dannet sig 

 uregelmæssige Aggregater af farveløse Glimmerskæl. Med den 

 fremskridende Omdannelse blive Glimmerpartierne større og 

 talrigere ; de gennemsætte Nefelinkrystallen paa alle Leder , og 

 rundt omkring indfinde sig tillige mindre og tilsyneladende 

 isolerede Glimmerhobe. Grænsen mellem den uforandrede 

 Nefehn og Glimmeraggregatet er ofte ret skarp, i andre Til- 

 fælde derimod ganske udvisket, idet Bundter af lange, fine 

 Glimmerskæl rage ind i Nefelinen, hvor de tabe sig næsten 

 umærkelig. 



I de helt omdannede Krystaller er Glimmeraggregatet af 

 meget vekslende Finhed; Glimmerskællene ere paa sine Steder 

 indtil 0,2 Mm. lange , paa andre synke de ned til forsvindende 

 Dimensioner. I Præparater vinkelrette mod den oprindelige 

 Nefelinkrystals Basis iagttager man, at en stor Del af Skællene 

 hgge parallelt med denne Flade ; ofte er indenfor mindre Partier 

 af Præparaterne denne Anordning saa godt som eneherskende, 

 saa at der opstaar Smaafelter med ensartet Udslukning; disse 

 Felter ere da adskilte af smallere Striber, hvor Skællene enten 

 ligge ganske uordentlig eller gruppere sig i smaa Sfæroliter 

 eller endelig ligge fortrinsvis vinkelrette mod Nefelinens Basis. 



M Poggendorffs Annalen d. Physik 1852, 87, S. 315. 

 =") Anales des mines 1858, (5), 14, S. 339. 



