124 



Af og til iagttages Felter, som have ensartet lidslukning lige- 

 som de ovennævnte, men en overordentlig svag eller næsten 

 ingen Dobbeltbrydning; i konvergent Lys give disse Felter 

 intet Aksebillede. De gaa jævnt over i det omgivende stærkt 

 dobbeltbrydende Glimmeraggregat og maa vel antages at bestaa 

 af mere vandholdige og maaske delvis amorfe Omdannelses- 

 produkter. 



I basiske Præparater er ofte en rosetteformet Anordning af 

 Glimmerbladene næsten eneraadende; selv da ere imidlertid 

 Interferensfarverne gennemgaaende betydelig lavere end i Præ- 

 parater vinkelrette mod Basis , saa at Skællene ogsaa i dette 

 Tilfælde maa antages fortrinsvis at vende Fladen opad. Tyde- 

 lige Aksebilleder kunde paa Grund af Skællenes Lidenhed ikke 

 iagttages. 



Tyndt slebne Gieseckitpræparater ere ofte helt farveløse, 

 ofte meget svagt brungraa eller gulgrønne. I de sidste Tilfælde 

 ere de, naar Skællene ere regelmæssig ordnede, noget pleokroi- 

 tiske, idet Absorptionen er størst for Lysstraaler, hvis Sving- 

 ningsretning er parallel med Skællene. 



Gieseckitpseudomorfoserne ere hgesom Nefelinkrystallerne, 

 af hvilke de ere opstaaede , meget urene. Man finder næsten 

 konstant indesluttet i dem en Mængde af Bjærgartens øvrige 

 Mineraler, nemlig dels en finkornet, grøn Glimmer i Smaa- 

 klumper, dels isolerede og noget større Tavler af brun Glim- 

 mer, fremdeles Korn og Krystaller af Feldspat, Magnetjæ^rn, 

 Apatit, endelig i betydelig Mængde indesluttede Klumper af 

 Porfyrens Grundmasse. 



Analyserne af Gieseckiten svare til en meget uren Kaliglimmer; 

 de nævnte mangfoldige og i varierende Mængder optrædende 

 fremmede Bestanddele betinge til Dels de forskellige Analyse- 

 resultater og umuliggøre en nærmere Fastsættelse af Sammen- 

 sætningen af det som Omdannelsens Hovedprodukt optrædende 

 Glimmermineral. 



