128 



Kun i en af de mere udbredte Varieteter, nemlig i den, som 

 K. J. V. Steenstrup belegende har kaldt Sodalitsyenit. spiller 

 den en Hovedrolle, og i en anden, rigtignok kun paa et enkelt 

 Sted forekommende Bjærgart ("Sodalitsten» fra Kumerngit) er 

 den endog den langt overvejende Bestanddel ; i de fleste Nefe- 

 linsyeniter fra Julianehaab optræder den derimod kun under- 

 ordnet, eller den mangler helt. 



For en meget stor Del er Sodaliten fuldkomment frisk med 

 stærk Glasglans paa de seks Spalteflader efter Rhombedode- 

 kaedret, medens Glansen nærmer sig mere til Fedtglans paa 

 de uregelmæssige Brudflader. Næsten ved enhver Sønder- 

 slagning opstaar der baade Spalteflader og ujævne , ofte noget 

 splintede Brudflader. 



Krystalform og Alder sf or] told. Sodalitens Ivrystalform, hvor 

 en saadan er udviklet, er altid Rhombedodekaedret (110); sær- 

 deles ofte er det fortrukket, idet Krystallerne ere forlængede 

 efter en trigonal Axe , hvorved de faa et tilsyneladende rhom- 

 boedrisk Udseende, svarende til en Kombination af et hexago- 

 nalt Prisme af anden Orden og et stumpt Rhomboeder; Længden 

 af saadanne fortrukne Sodalitdodekaedre kan endog være over 

 ti Gange saa stor som Tykkelsen. Krystallernes Størrelse 

 er meget variabel; der forekommer i de mest storkornede 

 Partier af Sodalitsyeniten saadanne , som ere indtil 10 Cm. 

 lange og 5 Cm. tykke ; sædvanlig er Tykkelsen dog under 

 1 Cm., og Længden tilsvarende mindre. Krystaller under 1 Mm, 

 ere sjældne. 



Den grønlandske Sodalit viser sig under Mikroskopet altid 

 fuldkomment enkeltbrydende. 



Rosenbusch har (1877) fremhævet, at den Maade, hvor- 

 paa Sodaliten forekommer i den grønlandske Sodahtsyenit, be- 

 viser, at Sodaliten er oprindelig Bestanddel i denne Bjærgart M . 



^) H. Rosenbusch, Mikroskopische Physiographie d. mass. Gest. 1.S77, 

 S. 205. 



