136 



bekendte Forskel i deres Spalteretninger, dels derved, at Anal- 

 cimen ofte viser anomal Oobbeitbrydning, medens Sodaliten 

 altid er fuldkomment enkeltbrydende. I Tvivlstilfælde naar man 

 en sikker Afgørelse ved den af Lemberg angivne kemiske 

 Prøve (se Side 144, Anm. 4). 



Den mikroskopiske Undersøgelse viser, at denne Om- 

 dannelse paa sædvanlig Maade begynder dels fra Randen og 

 dels — i lige saa høj Grad — fra Sprækker i Sodaliten. Den 

 dannede Analcim fremtræder i begyndelsen som et særdeles 

 uregelmæssigt Net af Kanaler med overordentlig vekslende Bredde; 

 den gennemtrænger Sodaliten, saa at denne ligesom opløses 

 i tilfældig begrænsede "Øer», der knn derved, at Spalterne i 

 dem alle forløbe i samme Retning, vise sig som oprindelig til- 

 hørende et Individ. Med den tiltagende Omdannelse svinde 

 "Sodalitøerne» mere og mere ind, indtil de helt have givet 

 Plads for Analcim. Ogsaa Sodalitens Ægirininterpositioner er- 

 stattes samtidig af Analcim og det undertiden paa den Maade, 

 at Ægirinprismernes Indre forsvinder først og giver Plads for 

 Analcim, medens en tynd Ægirinskal, omgiven paa begge Sider 

 af Analcim, kan holde sig uforandret. 



Den nydannede Analcim viser i Præparat meget tydelig sin 

 karakteristiske kubiske Spaltelighed, og Spalterevnerne have ofte 

 over forholdsvis lange Strækninger parallelt Forløb , idet et 

 enkelt Sodalitindivid omdannes til et eller faa Analcimindivider. 

 Forholdet er altsaa her et lignende som ved Feldspatens Om- 

 dannelse til Analcim. 1 Pseudomorfoserne ere ikke altid Soda- 

 litens oprindelige Grænser bevarede ; især naar Mineralet op- 

 rindelig har grænset mod Feldspat, er ogsaa denne ofte delvis 

 eller helt omdannet til Analcim af samme Udseende og samme 

 Orientering. ^lellem Nikoller viser Analcimen en lignende 

 Struktur, som naar den erstatter Feldspat. 



Den her beskrevne Omdannelse er kun sjælden iagttagen 

 makroskopisk; den viser sig i saa Fald derved, at Sodaliten taber 



