139 



har bredt sig ikke alene ind i Sodaliten, men ogsaa ind i Feld- 

 spaten , og det er vanskeligt i INlikroskopet at skelne den op- 

 rindelige Grænselinje. Med tiltagende Omdannelse af Sodaliten 

 tiltager ogsaa Feldspatens Omdannelse, Grænselinjen udviskes 

 fuldstændig, og Zeoliterne trænge tillige paa Sprækker ind i 

 Feldspaten. Denne kan tilsidst blive helt gennemvævet med 

 uregelmæssige Zeolitpartier. Samtidig vil da i Reglen Sodaliten 

 være bleven fuldstændig omdannet. Mod tilstødende Nefelin ud- 

 viskes Grænsen paa lignende Maade. 



Resultatet af Omdannelsen , Spreustenen , indtager saaledes 

 i mange Tilfælde ikke udelukkende Sodalitens Plads , men den 

 kan tillige erstatte noget Feldspat (og Nefehn). En Omdannelse 

 af denne Art undergaar Feldspaten kun der, hvor den grænser 

 til Sodalit, som samtidig omdannes. Omvendt viser det sig, at 

 skønt Naboskabet til Feldspat paa ingen Maade er nogen Be- 

 tingelse for Sodalitens Omdannelse — thi den Sodalit, som 

 f. Eks. ligger indesluttet i Arfvedsonit, omdannes lige saa fuldt 

 til Spreusten som den, der ligger i Feldspat — saa begunstiger 

 dog Feldspatens Tilstedeværelse Spreustendannelsen ; dette frem- 

 gaar deraf, at den allerførste Begyndelse til Spreustendannelse 

 i den i ovrigt friske Sodalitsyenitbjærgart i Reglen viser sig netop 

 langs Grænselinjerne mellem Feldspat og Sodalit. 



Som Lorenzen har fremhævet, optræde Sodalitspreustenene 

 under to, i det ydre noget forskellige Former. 



(1) Hyppigst danne de tætte eller utydelig traadet krystal- 

 linske Masser, hvis Farve kan være hvid eller hyppigere rødlig 

 og brunlig, og hos hvilke man uden Vanskelighed genkender 

 Sodalitens karakteristiske fortrukne Dodekaederform. Skarpest 

 er Formen bevaret, hvor Krystallerne sidde i Eudialyt eller i 

 Bjærgartens mørke Mineraler, langt mindre skarpt — af de 

 ovenanførte Grunde — hvor de støde op til Feldspat eller 

 Nefelin. Saadanne «Spreustenkrystaller» ere fundne paa mang- 

 foldige Steder baade i Omegnen af Kangerdluarsuk og af Tunug- 

 dliarfik; de optræde saavel i de mest storkornede, udpræget 



