140 



pegmatitagtige Partier i Sodalitsyeniten som i dennes almindelige 

 Varieteter. Bjærgarten sønderfalder til Grus i stor Maalestok, 

 hvor den gaar i Dagen, og mellem Gruset kan man da ofte op- 

 samle de isolerede Pseudomorfoser i Massevis. 



Blandt de mange Findesteder, hvorfra et rigt Materiale er 

 samlet af S te en s trup, kan særlig nævnes Ainigmatitforekomsten 

 ved Naujakasik. De lyst brunlig rode «Spreustenkrystaller» fra 

 dette Sted, som kunne maale flere Cm. i Tykkelse, vise sig 

 ved Sønderslagning hvide i det indre og ere især derved mærke- 

 lige, at de for en stor Del ikke ere fuldt udviklede Rhombe- 

 dodekaedre, men mere eller mindre skeletagtige : de bestaa ofte 

 ligesom af flere parallelt stillede og kun delvis sammenhængende 

 sekskantede Prismer (d. v. s. fortrukne Rhombedodekaedre) med 

 Mellemrummene udfyldte af Eudialyt, Ainigmatit eller andre 

 Mineraler, eller naar den skeletagtige Form er mindre udpræget, 

 kunne de tilsyneladende heksagonale Prismer være dybt rillede 

 ved indspringende Fladepar. Endnu langt større, men regel- 

 mæssigere udviklede "Spreustenkrystaller» (indtil 10 Cm. i Tykkelse) 

 ere fundne ved Kangerdluarsuk; disse ere ganske hvide. 



De grønlandske Sodalitpseudomorfoser af denne Art vise, 

 undersøgte mikroskopisk, en nøje Overensstemmelse med de 

 norske Sodalitspreusten, saaledes som disse ere udførlig be- 

 skrevne af V. Eckenbrecher^) — der dog ikke vidste, at de 

 vare opstaaede af Sodalit — og af Brögger^). Man ser mellem 

 Nikoller, at de bestaa af et oftest noget grumset Aggregat af 

 uregelmæssig begrænsede Smaapartier, men hvert af disse re- 

 præsenterer ikke et enkelt Zeolitindivid, det bestaar tværtimod 

 af knippeformet eller parallelt ordnede Straaler, hvis Retning 

 skifter fra det ene Parti til det andet. Udseendet er et ganske 

 lignende som af de tidligere omtalte, væsentlig af Hydronefelit 

 eller Natrolit bestaaende Pseudomorfoser efter Nefehn. Kun 



1) Tscherniak's min. u. petiogr. MiUh., 1S80, 3, S. 20. 



2) Min. d. Syenitpegm. 1890, spec. Theil, S. 626. 



