149 



tydelig pleokroitisk Midtparti, medens Randpartiet og de 

 øvrige Eudiaiytkrystaller ere farveløse eller svagt brunlige i Præ- 

 paraterne. Det rnde Midtparti er utydelig begrænset mod Rand- 

 partiet; dets Absorption er modsat den normale, nemlig: 



I c rosa eller violetrod, 



J- c næsten farveløs eller meget svagt brunlig, 

 altsaa O <i E. 

 Randpartiet og de ikke røde Krystaller vise , naar de ikke ere 

 helt farveløse i Præparaterne, normal Absorption: 



II c farveløs, 



-L c svagt brunlig, 

 altsaa O > E. 



Her har man saaledes det ejendommelige Forhold, at inden- 

 for en og samme Krystal Absorptionsskemaerne for 

 Midtparti og Randjparti ere modsatte. 



Med Hensyn til Dobbeltbrydningen forholde de sidstnævnte 

 Eudiaiytkrystaller sig normalt. 



Den ejendommelige røde Absorptionsfarve synes i dette Til- 

 fælde at skyldes et fremmed, maaske organisk Farvestof. 



Interpositioner. Eudialyten i Bjærgarterne er i Almindelig- 

 hed mere fattig paa Interpositioner end de i det foregaaende 

 omtalte Bestanddele i Nefelinsyeniterne. Især i de finkornede 

 Nefelinsyeniter er Eudialyten jævnlig helt interpositionsfri. Der- 

 imod ere de store Krystaller fra de pegmatitiske Forekomster 

 ofte temmelig urene. De Interpositioner, som forekomme, ere 

 især smaa Krystaller eller uregelmæssig formede Individer af 

 Ægirin eller Arfvedsonit, som i ringe Antal ligge indlejrede i 

 tilfældige Stillinger og uden Orden. 



Der forekommer dog Eudialyter, som forholde sig ganske 

 anderledes, idet de ere fulde af utallige, ejendommelig beskafne 

 og paa en særdeles karakteristisk Maade ordnede Interpositioner. 

 Dette er nemlig Tilfældet med en betydelig Del af de store og 

 veludviklede Krystaller af brnu Farve, der stamme fra pegma- 



