151 



partikler. De allerfleste af Interpositionerne her ere nemlig- 

 mindre end 0,001 Mm. i Tværmaal ; nogle enkelte, der ved alle 

 Overgange ere forbundne med de smaa, naa dog noget større 

 Dimensioner (indtil 0,02 Mm.). Hvor Interpositionerne ere til- 

 strækkelig store , ses enkelte af dem tydelig at besidde Eudia- 

 lytkrystallernes Form; Højden er b—j af Bredden, og de ere 

 orienterede som den Krystal, der huser dem; de ere altsaa 

 negative Krystaller. Nogle af dem indeholde Yædske med 

 en Luftblære, der er saa stor, at den fylder den langt over- 

 vejende Del af Rummet; andre synes at være helt luftfyldte, 

 atter andre indeholde foruden Luft eller Vædske en eller flere 

 tydelig dobbeltbrydende Mineralpartikler af ubekendt Art. Om 

 Beskaffenheden af de mindre, i Antal langt overvejende Inter- 

 positioner i de «støvede» Eudialytpartier lader sig intet sige 

 med Sikkerhed paa Grund af de smaa Dimensioner; ved meget 

 stærk Forstørrelse synes de rundagtige eller noget langstrakte i 

 Retning af Eudialytkrystallernes Basis; de fleste ere enkelt- 

 brydende, en ikke ringe Del af dem synes dog at være dobbelt- 

 brydende eller at indeholde dobbeltbrydende Partikler. Det kan 

 herefter formodes, at de gennemgaaende have en lignende Be- 

 skaffenhed som de omtalte større Interposilioner , der fore- 

 komme i de samme Partier af Eudialytkrystallen. 



Interpositionerne i de «støvede» Eudialytpartier ere regel- 

 mæssig ordnede. I Præparaterne gruppere de sig i Rækker 

 efter rette Linjer, og Rækkerne ligge tæt op ad hinanden i fire, 

 hinanden krydsende Paralielsystemer, hvis Retninger svare 

 til Fladerne af Prismet af anden Orden og Basis. I basiske 

 Præparater ser man derfor Interpositionsrækkerne ordnede efter 

 tre Retninger under 60° med hinanden, i Præparater vinkelret 

 mod Basis ligge de fleste Rækker lodret paa, nogle parallelt 

 med Basis. En ikke ringe Del interpositioner ligge dog uden- 

 for Rækkerne, spredte i Eudialyten. Ved ikke for stærk For- 

 størrelse fremtræde Rækkerne som talløse fine og lange Streger, 

 der i flere Parallelbundter gennemkrvdse hinanden næsten over- 



