158 



Retning var vinkelret mod Basis. Forsøgene udførtes under 

 Mikroskopet ved Hjælp af F ae s s' Ophedningsapparat, Medens 

 Temperaturen forhøjedes elier formindskedes, iagttoges Krystal- 

 pladens Forhold mellem korsstillede Nikoller. 



Det viste sig først, at svag Ophedning var uden Indflydelse 

 paa Eudialytens Egenskaber. Først ved en Temperatur betydelig 

 over 400° begynde Pladerne at forandre sig, idet Dobbelt- 

 brydningen aftager i Styrke, og del desto niere, jo højere Tem- 

 peraturen stiger. Dobbeltbrydningens Forandring er særdeles 

 kendelig; i en Plade, som før Ophedningen viste en gulgrøn 

 Interferensfarve af anden Orden, var allerede inden Rødglød- 

 hede Interferensfarven dalet til rød af forste Orden. 



Afkøles nu Krystalpladen igen, inden den har naaet be- 

 gyndende Rødglødhede, ses Interferensfarven at stige og det 

 saa meget, at Pladen efter Afkøling endog er stærkere 

 dobbeltbrydende , end den var før Forsøget. I den ovenfor 

 nævnte Plade var saaledes Interferensfarven efter Ophedning og 

 Afkøling bleven orange af anden Orden. 



Ved fornyet Ophedning aftager Dobbeltbrydningen igen 

 ligesom før, og ved paafølgende Afkøling stiger den paany til 

 samme Styrke som efter første Afkøling. 



Under Ophedningen antager Pladen, betragtet i almindeligt 

 Dagslys, en sortebrun Farve, men ved AfkøUngen antager den 

 igen sin oprindelige røde Farve. 



Forsøget kan med samme Resultat gentages, saa ofte man 

 vil, naar blot Ophedningen ikke fortsættes til Glødhede. 



Ophedes Pladen derimod til svag Glødhede, saa iagttager 

 man under Ophedningen, at Dobbeltbrydningen aftager endnu 

 mere end før; i den ovennævnte Plade dalede saaledes Inter- 

 ferensfarven til gul og hvidgraa af første Orden. Men naar 

 man nu afkøler igen, ses ingen Stigning af Interferensfarven. 



Ved Rødglødhede undergaar Eudialyten saaledes 

 en blivende Forandring, idet Dobbeltbrydningen af- 

 tager til en ringe Brøkdel af sin oprindelige Værdi. 



