163 



[ (le glødede Eiidialyter kan raan ved Anvendelse af meget 

 stærk Forstørrelse iagttage, at de nydannede Interpositioner ere 

 farveløst gennemsigtige med rimdagtig eller uregelmæssig Form 

 og tydelig sort Rand. Indholdet er Luft eller Vædske med en 

 lille Luftblære, og denne synes undertiden at være i Bevægelse. 

 Størrelsen er oftest 0,0002—0,001 Mm. 



Eudialyten viser sig saaledes at undergaa en Række af 

 højst ejendommelige Forandringer ved Ophedning. Ved svagere 

 Ophedning ere disse Forandringer forbigaaende, idet de op- 

 rindelige Egenskaber helt eller delvis vende tilbage under Af- 

 kølingen. Fortsættes Ophedningen derimod til Rødglødhede 

 eller derover, indtræde blivende Forandringer. 



Forandringerne af den sidstnævnte Art maa antages at staa 

 i Forbindelse med smaa Ændringer i den kemiske Sammen- 

 sætning. Efter Erfaringerne fra andre Mineraler ligger det nær 

 lier at tænke paa Muligheden af Forandringer i Mineralets Ind- 

 hold af Vand; Eudialyten indeholder som bekendt 1 — 2 pCt. 

 Vand. En ejendommelig Bekræftelse paa denne Formodning 

 har man i det fine Interpositionsstøv, som dannes ved Glød- 

 ningen og dannes desto rigeligere, jo højere Temperaturen har 

 været; "Støvet» bestaar jo nemlig som nævnt i det mindste for 

 en Del af Vædskeinterpositioner. 



Det synes derfor naturligst at forklare "Støvets« Dannelse 

 og Fordeling ved at antage ; at Glødningen bringer Vand til at 

 træde ud af Molekylerne. I Nærheden af Sprækkerne finde 

 Dampene Vej ud til disse og slippe bort: i Sprækkernes 

 nærmeste Omegn opstaa ingen Interpositioner. Men allerede 

 i ringe Afstand fra Sprækkerne ere Dampene forhindrede fra at 

 slippe ud: der opstaar da Vædskeinterpositioner. Antager man, 

 at Dampene i Interpositionerne have en ætsende Indvirkning 

 paa Eudialyten, vil det ogsaa kunne forstaas, at en Del af Inter- 

 positionerne i de naturlige brune Eudialytkrystaller have negativ 



11* 



