166 



Indenfor de enkelte Pseudomorfoser ligge Katapleittavlerne 

 ofte fortrinsvis parallelt med den oprindelige Eudialytkrystals 

 basiske Flade lïavle VI, Fig. 5); en Del af Tavlerne ligge dog 

 altid i lielt tilfældige Stillinger eller antydningsvis i radial- 

 straalede Grupper; i mange Pseudomorfoser ligge Tavlerne helt 

 igennem uden nogensomhelst Orden. 



Af og til finder man , at alle Eudialytkrystaller i samme 

 Bjærgart ere omdannede; oftere kan man dog indenfor hvert 

 enkelt Bjaergartpræparat finde alle Overgange mellem helt om- 

 dannede og helt uforandrede Eudialytkrystaller, idet de forskel- 

 lige Individer i højst^ ulige Grad ere blevne omdannede. Ret 

 hyppig kan endog en Eudialytkrystal være helt uforandret, 

 medens en umiddelbart tilstødende er helt omdannet. 



Ogsaa den Maade , paa hvilken Omdannelsen skrider frem. 

 er noget usædvanlig. Medens man i saadanne Tilfælde, hvor 

 Mineraler i en færdigdannet Bjærgart omdannes ved Indvirkning 

 af gennemsivende vandige Opløsninger, i Reglen tydelig kan 

 iagttage, hvorledes de omdannende Oplosninger ere trængte 

 frem langs Randen og langs Sprækker og Revner (se f. Eks. 

 Beskrivelsen af Sodalilens Omdannelser Side 135), saa begynder 

 Katapleitdannelsen oftest paa et enkelt Sted ved Randen og ud- 

 vikler sig derfra ret jævnt ind over Krystallen, den udbreder 

 sig ikke fortrinsvis langs Sprækker og Revner. Paa el Mellem- 

 stadium af Omdannelsen kan man da tinde den halve Krystal 

 fuldstændig omdannet og adskilt ved en kun lidet bugtet 

 Grænse fra den anden, endnu hell uforandrede Halvdel (Tavle 

 VI, Fig. 5). 



Et andet karakteristisk Forhold hos disse Pseudomorfoser 

 er, at Krystalfurmen ikke sjælden er udvisket, selv da, naar de 

 uforandrede Eudialytkrystaller i samme Bjærgart ere skarpt 

 krystallografisk begrænsede. Ogsaa i de Tilfælde, hvor Pseudo- 



Krystaller mellem Siykker fra Igaliko i Grönland. Se Geol. Foreningens 

 i Stockli. Forh. 1803, 15. S. COG. 



