168 



morfoserne maa ikke desto mindre være udskilt under Om- 

 dannelsesprocessen, thi ikke alene er Katapleiten idiomorf mod 

 den, men Mikroklinindividerne rage ofte saa langt ind og for- 

 grene sig saa stærkt mellem Katapleittavlerne, at enhver Mulig- 

 hed for, at Feldspaten kunde have været til Stede i Eudialyten 

 før Omdannelsen maa anses udelukket, især da de uforandrede 

 Eudialytkrystaller i Bjærgarten altid ere idiomorfe overfor Feld- 

 spaten. 



Ved Siden af Katapleit og Feldspat indfinder der sig jævn- 

 lig Analcim i Pseudomorfoserne af denne Type; Analcimen maa 

 utvivlsomt antages sekundært dannet af Feldspaten , som den i 

 nogle Tilfælde helt erstatter. Fremdeles linder man jævnlig 

 Smaaknipper af de nedenfor (under Type c] omtalte tine Naale, 

 især i saadanne Pseudomorfoser, som indeholde meget Feldspat 

 eller Analcim. Med tiltagende Analcimmængde opstaa saaledes 

 Overgangsformer til Type c. 



De katapleitrige og feldspatfattige Pseudomorfoser have 

 tydeligst bibeholdt Eudialytens Krystalform; jo mere Feldspat 

 eller Analcim der er til Stede i dem, desto mere er Formen 

 udvisket. 



(6) Den anden Hovedtype af katapleitholdige Eudialytpseudo- 

 morfoser er især repræsenteret i de eudialytrige Foyaiter fra 

 den inderste Del af Kangerdluarsuk. Pseudomorfoserne af 

 denne Art indeholde ikke Feldspat, deres Bestanddele ere 

 Katapleit og et svagt gulgrønt Pyroxenniineral. Katapleiten er 

 overvejende og idiomorf mod Pyroxenmineralet. 



Det sidstnævnte besidder følgende Egenskaber. Ret tydehg, 

 omtrent retvinklet Spaltelighed, stærk Lysbrydning og Dobbeltbryd- 

 ning; Udslukning næsten parallelt med Vertikalaksen. Prismezonen 

 er optisk negativ (o: den optiske Elasticitetsakse, der ligger nærmest 

 Vertikalaksen, er Retningen for den største optiske Elasticitet); 

 Pleokroisme er ikke til Stede. Mineralet kan herefter betegnes 

 som A к mit, det er identisk med det, der i de samme Bjærg- 



