170 



stærkere tilbas^etrængt og kan endog være indskrænket til 

 ganske faa og smaa Tavler. Ogsaa andre Mineraler optræde 

 af og til i underordnet Mængde: særlig fortjener foruden F^eld- 

 spat at nævnes et akmitagtigt Mineral af samme Udseende som 

 i Pseudomorfoserne af Type b. 1 det afbildede Eksempel ses 

 noget Akmit tilhøjre i Figuren (i denne ses tillige et mindre Arf- 

 vedsonitindivid, som maa antages at have været til Stede i Eu- 

 dialyten for Omdannelsen. 



Det nævnte naaleformede Mineral besidder følgende Egen- 

 skaber. Naalene ere snart overordentlig line og da ofte bøjede 

 og uigennemsigtige (trikitiske), snart tykkere; undtagelsesvis 

 kunne ogsaa lidt større søjleformede Individer optræde. Der 

 findes i det mindste en 'udpræget Spaltelighed paa langs. 

 Naalene ere snart farveløse, snart ganske svagt grønlige, men 

 ikke pleokroitiske. Lysbrydningen er noget svagere end Ægi- 

 rinens. Ved Undersøgelse mellem INikoller ser man, at Mine- 

 ralet er ret stærkt dobbeltbrydende (Interferensfarve i tynde 

 Præparater indtil rødt af første Orden i de største Individer, 

 som gaa igennem hele Præparatets Tykkelse). Naalene udslukke 

 Lyset i Parallelstilling, og den mindste optiske Elasticitetsakse 

 falder sammen med Længderetningen (de ere altsaa positivt lang- 

 strakte). Naalene ere oftest grupperede i Smaaknipper eller 

 Bundter og pensle sig undertiden ud ved Enderne: de ligge i 

 Reglen i Analcim, kunne dog ogsaa lindes i Eeldspat. 



Mineralet har en Del Lighed med Rosenbuschit. men ad- 

 skiller sig ved sin optiske Orientering (hos Roseubuschiten 

 falder den største optiske Elasticitet sammen med Længderet- 

 ningen). Jeg er derfor mest tilbøjelig til at antage, at her fore- 

 ligger et nyt — men vistnok ogsaa zirkonsyreholdigt — Mineral 

 af Pektolitrækken. 



Pseudomorfoserne af denne Type besidde sjælden tydelig 

 Krystalform. Kun hvor de ligge helt indesluttede i Arfvedsonit 

 (saaledes var Tilfældet med den Tav. VI. Vig. 6 afbildede Kry- 

 stali eller i Ægirin, er Eudialytens Form fuldkomment bevaret. 



