174 



Glødningstabet fandtes i en anden, ved 100° tørret Prøve 

 at være 1,58 Procent. 



Den paa nævnte Maade isolerede Zirkon fandtes ved mikro- 

 skopisk Undersøgelse at være lidt uren, idet den indeholdt 

 enkelte Akmitkorn, som paa Grund af deres Størrelse (Analyse- 

 materialet var for den mikroskopiske Undersøgelses Skyld ikke 

 fint reveti liavde holdt sig under Behandlingen med Flussyre. 

 23,40 Procent ren Zirkon vilde svare til 15,7 Procent Zirkon- 

 syre, hvad der saa temmelig svarer til Eudialytens Zirkonsyre- 

 indhold. Da hverken selve Eudialylen før Omdannelsen eller 

 den isolerede Zirkon vare fri for fremmede Indblandinger, vilde 

 en fuldstændig Overensstemmelse kun kunne fremkomme ved 

 et Tilfælde , og man synes at være berettiget til at drage den 

 Slutning af de kvantitative Bestemmelser, at hele Eudialytens 

 Zirkonsyremængde er bevaret i Pseudomorfoserne som Zirkon. 



Fra Langesundsfjordens Pegmatitgange kender man efter 

 W. C. Brögger's Undersøgelser Pseudomorfoser af Zirkon efter 

 Katapleit^i; da vi nu i det foregaaende have set, at Pseudo- 

 morfoser af Katapleit efter Eudialyt ere særdeles udbredte i 

 Nefelinsyeniterne ved Julianehaab, ligger det nær at formode, 

 at de zirkonholdige Pseudomorfoser kunde være dannede i to 

 Sæt, idet Eudialyten først kunde være omdannet til katapleit- 

 holdige Pseudomorfoser, og i disse senere Katapleiten til Zirkon. 

 De zirkonholdige Pseudomorfoser vise nu undertiden en Struktur 

 (fremtrædende ved Fordelingen af de mørke og lyse Bestanddele 

 i dem), som har en Del til fælles med Strukturen hos de 

 katapleitholdige Pseudomorfoser i saadanne Tilfælde, hvor Kata- 

 pleittavlerne ligge ordnede parallelt med den oprindelige Eudialyts 

 basiske Flade; man kunde heri se en Bekræftelse paa, at Pseu- 

 domorfoserne med Zirkon virkelig ere dannede i to Sæt. 

 Noget egentligt lîevis for denne Formodning har dog ikke 

 kunnet tilvejebringes. 



Min. d. Syenitfjegm. 1890, spec. Theil, S. 105. 



