175 



W. С. Brügge г (anf. Sted, aim. Del S. 166) henlægger Kata- 

 pleitens Omdannelse ti! Zirkon i Langesundsfjordens Pegmatit- 

 gange til Gangdannelsens "anden Fase» (Mineraludskillelser 

 senere end den egentlige Størkningsperiode , men frembragte 

 ved forskellige, til Eruptionen noje knyttede Eftervirkninger). 

 En lignende Oprindelse maa uden Tvivl tilskrives de her be- 

 tragtede zirkonholdige Eudialytpseudomorfoser. 



De beskrevne store Pseudomorfoser fra Siorarsuit, der 

 vistnok stamme fra pegmatitiske Udskillelser eller Gange , ere 

 de eneste fuldkomment sikre Eksempler paa en Omdannelse fra 

 Eudialyt til Zirkon. Der er imidlertid i en enkelt af de fin- 

 kornede Nefelinsyenitvarieteter mikroskopisk iagttaget zirkon- 

 holdige Pseudomorfoser, som efter al Sandsynlighed 

 ligeledes stamme fra Eudialyt. Vedkommende Bjærgart (Arf- 

 vedsonit-Luijaurit fra Kumerngit) indeholder ved Siden af ufor- 

 andret Eudialyt og katapleitholdige Eudialytpseudomorfoser til- 

 lige nogle ejendommelige Pseudomorfoser, som i Størrelse over- 

 eusstemme med Eudiaiytkrystallerne. Disse Pseudomorfoser be- 

 staa af forholdsvis store, uordentlig sammenhobede Zirkonkorn 

 med en — kvantitativt oftest underordnet — Mellemmasse af 

 Analcim. Nogle af Pseudomorfoserne have en Form, som ikke er 

 til at skelne fra Eudialytens, og fra disse finder man alle Over- 

 gange til saadanne, der ere ligesom udttydte eller udtværede i 

 Bjærgarten. Pseudomorfoserne skrive sig øjensynlig fra et zir- 

 konsyreholdigt Mineral, som er blevet omdannet, inden Bjærg- 

 arlens Størkningsproces var helt afsluttet ; men et strengt Bevis 

 for, at de hidrøre fra Eudialyt kan ikke gives, da Overgangs- 

 former til det oprindelige Mineral ikke ere fundne , og heller 

 ikke — paa Grund af Pseudomorfosernes Lidenhed — deres 

 Form har kunnet bestemmes ved Maalinger. 



