179 



Farve med en ejendommelig stærk , noget metalagtig Glans. 

 Dette Fænomen hidrører fra, at Krystallerne udvendig ere be- 

 klædte med et tyndt Lag af mere gennemsigtig Substans. Paa 

 samme Forekomst fmdes , men som det synes , sjældnere, 

 Ægirinkrystaller af sædvanlig Form med stærk Glans og dels 

 grønlig, dels brunlig Farve; Prismefladerne (110) ere da grøn- 

 lige. Tværfladen (100) brunlig. Dette tyder paa, at den indre 

 Bygning maa være analog med den, man ifølge Brögger's 

 bekendte undersøgelser finder hos Akmiten fra Eker. 



1 ganske tynde Splinter er Ægirinen gennemsigtig med 

 grøn Farve; at dog denne Farve i Reglen ikke træder frem 

 langs Kanterne af ituslagne Stykker af større Individer, ligger i 

 Mineralets Kohæsionsforhold, især den næsten retvinklede Spalte- 

 lighed, som bevirker, at der ved Sønderslagning ikke gerne 

 dannes tynde og samtidig flade Splinter. Derimod træder den 

 grønne Farve særdeles tydelig frem for den umiddelbare Be- 

 tragtning , naar Ægirinen er udkrystalliseret i ganske tynde 

 Naale ; mange af de finkornede nefelinsyenitiske Bjærgarter 

 (Luijauriter) faa derigennem en karakteristisk græsgrøn Farve, 

 idet de for en væsentlig Del bestaa af Ægirin i tæt sammen- 

 filtede , lange og oftest under 0,01 Mm. tykke Krystalnaale. 

 Ogsaa i mindre Sprækkefyldninger i Nefelinsyeniterne findes 

 ofte græsgrønt Ægirinfilt, der omhyller Krystaller af Steen- 

 strupin og Polylitionit sammen med større itubrækkede eller 

 bøjede, sorte Ægirinkrystaller og andre Brudstykker af den til- 

 stødende Bjærgart. 



I tynde Præparater er den almindelige grønlandske Ægirin 

 græsgrøn gennemsigtig. 



De optiske Konstanter ere som bekendt bestemte af Brög- 

 ger. Will fing о. а. for Ægirin fra Langesund, og den grøn- 

 landske Ægirin ligner i det væsentUge hin. 



Lysbrydningen er stærkere for Ægirinen end for noget 

 andet i Bjærgarterne forekommende Mineral af Pyroxen- og 

 Amfibolgruppen, og det samme gælder Dobbeltbrydningen (Inter- 



12* 



