180 



ferensfarverne ere ofte af 3dje Orden) ; disse Forhold i For- 

 bindelse med den karakteristiske optiske Orientering bevirke, 

 at Ægirinen altid let og sikkert lader sig bestemme i mikro- 

 skopiske Præparater. De optiske Akser ligge i Symmetriplanen ; 

 Retningen for den største optiske Elasticitet (a) ligger i den 

 stumpe Aksevinkel ß og danner en Vinkel paa omtrent 3—4° 

 med Yertikalaksen. Denne Vinkel lUdslukningsvinklen paa 

 Symnietriplanen) er ligesom i Ægirinen fra Langesund paafal- 

 dende forskellig for de forskellige Farvestraaler, større for blaat 

 end for rødt Lys. 



Pleokroismen er særdeles stærk. Man Ander: 



Û dyb mørkegrøn eller blaalig grøn, 



b dyb grøn, 



c lys brungrøn eller gulgrøn. 



Absorptionsskema: a > t) > c. 



Farven er ikke nøjagtig den samme hos alle Ægirinindivider, 

 men snart stærkere, snart svagere grøn; ja endog indenfor de 

 enkelte Krystaller gør der sig særdeles ofte Len s ar te the der 

 i Farvens Styrke gældende. 



JMan finder da, at Ægirinindividerne, betragtede i tynde 

 Præparater, ere sammensatte af flere Partier med noget for- 

 skellig Farvestyrke; disse Partiers Fordeling ere ofte tilsyne- 

 ladende regelløs og deres indbyrdes Grænser udviskede, i andre 

 Tilfælde ordne de sig i regelmæssige Zoner, der følge Krystal- 

 lens ydre Omrids og kunne ligge særdeles tæt; saaledes taltes 

 tværs over Midten af et kun 0,3 Mm. tykt Ægirinprisme ikke 

 mindre end 13 lysere og mørkere grønne Striber. I de zonart 

 byggede Ægiriner ligge gennemgaaende de mørkeste Partier i 

 det indre, de lyseste yderst, men nogen uafbrudt Aftagen af 

 Farvesfyrken fra det indre mod Periferien finder dog i Reglen 

 ikke Sted. Meget hyppig er det kun en ydre, forholdsvis tynd 

 Skal af Ægirinkrystallerne , som viser Zonarstruktur , medens 

 det indre er ganske homogent. En saadan Bygning træffer 



