■ 181 



man særlig udpræget hos mange Ægirinkrystaller fra Pegmatit- 

 gangene ved Igaliko ; den ydre Skal af disse indeholder ofte 

 helt farveløse Zoner vekslende med lysere og mørkere grønne. 

 I de ovenfor omtalte, udvendig grønne og stærkt glinsende 

 Krystaller forekomme tillige Zoner, som selv i tynde Præparater 

 ere tydelig brune og ret pleokroitiske med Absorptions- 

 farverne : 



a brun med svagt rødligt Anstrøg, 

 Ь lidt lysere brun, 

 c lys brunlig gul. 



Der forekommer alle Overgangsformer fra de tydelig brune 

 gennem de farveløse til de tydelig grønne Zoner. 



De ovenfor omtalte Krystaller, i hvilke den brune Substans 

 er saa rigelig, at visse af Krystalfladerne endog makroskopisk 

 vise brun Farve, have af Mangel paa tilstrækkeligt Undersøgelses- 

 materiale ikke kunnet undersøges nærmere. 



Disse utvivlsomt oprindelige Uensartetheder i Farven hid- 

 røre sandsynligvis fra smaa Uensartetheder i den kemiske Sam- 

 mensætning , og det ligger nærmest at tænke paa Variationer i 

 [udholdet af Jærnforilte. At den kemiske Sammensætning ikke 

 er ganske konstant, er let forstaaeligt, da som Do Iter og 

 Brögger have vist, Ægirinen maa betragtes som en isomorf 

 Blanding af flere Silikater; at den ogsaa virkelig varierer hos 

 den grønlandske Ægirin fremgaar bl. a. deraf, at medens 

 Lorenzen's Analyse af Ægirin fra en pegmatitisk Forekomst 

 udviser et Indhold af 2,70 Procent Kalk, saa udvise Analyserne 

 af flere af de finkornede og særdeles ægirinrige Bjærgarter et 

 saa forsvindende Kalkindhold, at man kan slutte til Tilstede- 

 værelsen af næsten kalkfri Ægirinvarieteter. 



Ved Siden af de omtalte, primære Uensartetheder i Farven 

 optræde imidlertid ogsaa Uensartetheder af sekundær Oprin- 

 delse, idet Ægirinindividerne ikke sjælden have været ud- 

 satte for en Afblegning, hvorved den grønne Farve er 



