187 



man iagttager hos Augiten i mange FonoliterM, tyder paa en 

 større Alkalimængde i Randzonen. Der er altid en jævn Over- 

 gang mellem begge Slags Partier, og den grønlige Randzone 

 følger med temmelig uforandret Bredde alle Ud- og Indbugt- 

 ninger i Augitens uregelmæssige Omrids. Da Grænsen mellem 

 begge Slags Partier saaledes ikke staar i noget Forhold til 

 Augitens Krystalform tyder Fænomenet ikke paa nogen , under 

 en jævnt fortsat Vækst foregaaet Forandring i den udkrystalli- 

 liserende Substans , men Randzonens ejendommelige Be- 

 skaffenhed maa snarere anses frembragt ved en Slags Om- 

 dannelse , der er sket i umiddelbar Tilslutning til Udkrystalli- 

 sationen og under Indvirkning af selve Magmaet; den oprinde- 

 lige Aarsag maa her ligesom ved den egentlige Zonarstruktur 

 søges i de Forandringer i kemisk Sammensætning, som 

 Magmaet undergaar under Krystallisationen ^og som Følge af 

 denne. 



Af Interpositioner forekomme overordentlig hyppig 

 yderst fine og tætliggende, lineal- eller stregformede, sorte eller 

 sjældnere mørkebrune Indlejringer af samme Udseende, som man 

 saa hyppig finder dem hos den typiske Diallag. Disse Interposi- 

 tioner ligge oftest i to, hinanden krydsende Retninger: dels 

 parallelt med Vertikalaksen, dels under en Vinkel paa noget 

 over 70° med denne ; det sidste System synes at være parallelt med 

 Rasis (001). De ere meget ujævnt fordelte; indenfor et og 

 samme Augitindivid kunne de i nogle Partier ligge saa tæl, at 

 disse næsten blive uigennemsigtige, medens de i andre Partier 

 helt mangle. 



Ogsaa Luft- og Vædskeinterpositioner forekomme ret hyppig ; 

 de ere snart rundagtige , snart prismatisk langstrakte parallelt 

 med Augitens Vertikalakse. Af oprindelig indlejrede, mikro- 

 skopiske Smaakrystaller af fremmede Mineraler ere især Apatit 

 og Magnetit hyppige. 



^} H. Rosenbusch, Mikrosk. Physiogr. d. massigen Gesteine, 1(S87, S. 6U5. 



