190 



konvergent Lys oftest eu udtrædende Akse; Længdesnit vise 

 meget varierende Udsiukningsvinkler. I vertikale Snit findes en 

 Maksimaludslukningsvinkel (c:a) paa -30 — 40°, idet den Udsluk- 

 ningsretning, der ligger nærmest Vertikalaksen, er Retningen 

 for den største optiske Elasticitet; ud mod Kanden flnder der 

 imidlertid som oftest en Aftagen af Udslukningsvinklen (c:a) Sted, 

 og den kan aftage indtil 0°, hvorved der fremkommer en jævn 

 Overgang til den som Randzone optrædende Ægirin. Paa den 

 anden Side er der i flere Bjærgartvarieteter (saavel Nefelin- 

 syeniter som Augitsyeniter) fundet Individer, hvor Udsluknings- 

 vinklen c:a i Længdesnit var betydelig større, indtil 54°. Varie- 

 teter med mellemstor Udslukningsvinkel (c : a = 30 à 40°) vise 

 en særdeles paafaldende Dispersion af de optiske Elasti- 

 citetsakser i Symmetriplanen ; Udslukningsvinklen c : a er da 

 mindre for rødt Lys end for grønt. 



Dobbeltbrydningen er forholdsvis svag; den er, som Inter- 

 ferensfarverne vise, gennemgaaende mindre end halv saa stor 

 som Ægirinens. 



Farven er i tynde Præparater grøn i meget forskellige Nu- 

 ancer; den er i det hele lysere og mattere end Ægirinens og 

 plejer at være desto svagere, jo større Udslukningsvinklen er. 



Ogsaa Pleokroismen er varierende, men oftest ret tydelig; 

 man finder gennemgaaende: 



a grøn (undertiden blaalig grøn), 



Ь lidt svagere grøn, 



c kendelig lysere brunlig grøn eller gulgrøn, 



altsaa lignende Absorptionsforskelligbeder som hos Ægirinen, 

 kun ere de her svagere. 



Den grønne Angit indeholder ofte Interpositioner i be- 

 tydelig Mængde og af forskellig Art. Hvor den optræder i 

 Augitsyeniter, kan man saaledes ikke sjælden finde de samme 

 mørke , lineal- eller stregformede , yderst fine Interpositioner, 

 der optræde i den violette Augit (Side 187). Fremdeles inde- 



