197 



(3) I Arfvedsonitgraniterne er omvendt Arfvedsonitens Ab- 

 sorptionsfarver gennemgaaende mere blaa end i den «typiske» 

 Varietet. Man finder: 



a dyb berlinerblaa, 

 b lidt lysere graalig blaa, 

 с lys graagrøn, 

 altsaa som sædvanlig a > О > с. 



Disse Farver nærme aabenbart Mineralet til den oprinde- 

 lige, af Saner fra Sokotra beskrevne RiebeckitM. Udsluk- 

 ningsvinklen c : a har jeg ikke kunnet maale i nøjagtig orien- 

 terede Præparater, men Iagttagelserne i Bjærgartpræparaterne 

 vise, at den maa være omtrent 8-- 10', hvad der ligeledes an- 

 giver en Tilnærmelse til Riebeckit, for hvilket Mineral denne 

 Vinkel angives til omtrent 5—6°. Paa Grund af den større 

 Udslukningsvinkel anser jeg det dog for rigtigere at kalde den 

 her beskrevne Amfibol for Arfvedsonit end for Riebeckit. Nær- 

 staaende er muligvis den af Cross beskrevne blaa Amfibol fra 

 Colorado ^). 



Interpositioner, Da Arfvedsoniten i Nefelinsyeniterne fra 

 Julianehaab i Reglen er den af Hovedbestanddelene , hvis 

 Krystallisations er sidst afsluttet, omslutter den meget ofte 

 større og mindre Krystaller af de øvrige Bestanddele: P'eld- 

 spat , Nefelin, Sodalit, Eudialyt, Ægirin. Derimod er Arfved- 

 soniten gennemgaaende fri for eller meget fattig paa Inter- 

 positioner af andre Mineraler; i en enkelt Bjærgart ved Kanger- 

 dluarsuk omslutter Arfvedsoniten dog ret hyppig smaa rund- 

 agtige Flusspatkorn, som muligvis ere opstaaede sekundært. 



M Zeitschr. d. Deutsch, geol. Ges. 1888, 40, S. 138. 

 2) Amer. Jourii. of sc. 1890, (3), 39, S. 359. 



