207 



Selve Krokydoliten danner en makroskopisk tæt, blaa og mat 

 udseonde Masse. I mikroskopiske Præparater viser den sig som 

 et af yderst fine Naale eller Trævler bestaaende, flltagtigt Aggre- 

 gat. De enkelte Krokydolitnaale ligge nærmest de uforandrede 

 Amfibolsplinter ganske tæt og parallelt med disse; i ringe Af- 

 stand begynde de at divergere og opløse sig i et ganske uordnet 

 og filtet, flntrævlet Aggregat. Tykkelsen af Krokydolittrævlerne 

 er gennemgaaende langt under 0,01 Mm. ; vel synes ved første 

 Øjekast mange Krokydolitnaale at være langt tykkere, men disse 

 vise sig ved nærmere Undersøgelse mere eller mindre tydelig i 

 Virkeligheden at være Parallelbundter af ganske fine Træ\ler. 



Kun i den umiddelbare Nærhed af den uforandrede Amfibol 

 synes Krokydolittrævlerne at ligge umiddelbart op ad hinanden ; 

 i største Delen af Massen, hvor de ligge uden Orden og i alle 

 Retninger, finder man overalt mellem dem en farvelos eller 

 svagt brunlig, utydelig fingrynet Substans med svag Lysbryd- 

 ning og tilsyneladende uden Dobbeltbrydning. Brune og rød- 

 brune Pletter og Klumper af Jærntveiltehydrat ere udskilte i 

 rigelig Mængde i denne Mellemmasse , hvis nærmere Natur jeg 

 ikke har kunnet bestemme. 



Krokydolittrævlerne have en noget svagere Lysbrydning end 

 den oprindelige Amfibol; Dobbeltbrydningen er svag, og Disper- 

 sionen af de optiske Elasticitetsakser er meget kendelig,, hvad 

 der i Forbindelse med Aggregatformen bevirker, at Mineralet 

 mellem korsslillede Nikoller viser de bekendte blaalige og 

 broncefarvede Interferensfarver. Den Elasticitetsakse, som ligger 

 nærmest Trævlernes Længderetning, er Retningen for den største 

 optiske Elasticitet. 



Udslukningsvinklerne er det paa Grund af den stærke Dis- 

 persion og især paa Grund af Trævlernes ringe Tykkelse umu- 

 ligt at bestemme med Sikkerhed. De tykkere Parallelbundter 

 vise tilsyneladende parallel Udslukning, men dette er utvivlsomt 

 kun en Følge af Aggregationen. Thi de tyndere Trævler vise 

 gennemgaaende nogen Udslukningsskævhed ; i de tyndeste, som 



