208 



kunde maales, skønnedes Udslukningsvinklen endog jævnlig at 

 naa 5—10° eller maaske mere. Da imidlertid ogsaa disse 

 Trævler syntes at bestaa af flere Individer, er rimeligvis ogsaa 

 denne Værdi for lav. Lacroix har som bekendt i Krokydolit 

 fra Canada bestemt Udslukningsvinklen c: a til 18 — 20° Ч- 



Pleokroismen hos Krokydoliten fra Igaliko fandtes at være 

 omtrent: 



Ù blaa, 



Ь graaviolet, 



c næsten farveløs. 



Sammen med den beskrevne riebeckitagtige Amfibol og 

 den deraf opstaaede Krokydolit fandtes i de undersøgte Stykker 

 enkelte større Individer af ren Mikroklin med uregelmæssig 

 Tvillingbygnir^g, fremdeles smaa — ikke makroskopisk synlige — 

 Krystaller og Korn af Zirkon og endelig nogle faa Stængler af 

 et farveløst, akmitagtigt Mineral , som syntes at være opstaaet 

 ved en forud for Krokydolitdannelsen sket delvis Omdannelse 

 af Riebeckitmineralet , analog med den ovenfor beskrevne Arf- 

 vedsonitomdannelse. 



P'orekomsten ved Igaliko er ikke det eneste Sted indenfor 

 det her betragtede Omraade, hvor der er fundet Krokydolit. 

 Saaledes fmdes i Universitetsmuseet nogle af Giesecke samlede 

 Stykker fra Nunasornausak ved Kangerdluarsuk ; i sin Dagbog 

 (1809) omtaler Giesecke Krokydoliten fra dette Sted som 

 «verhärtete blaue Eisenerde» '-^l. Endvidere findes en Del af 

 Rink hjembragte Stykker af Krokydolit fra Julianehaabs Distrikt 

 uden nærmere Lokalitetsangivelse ; denne Krokydolit er sammen- 

 vokset med rigelig Kvarts, og da Kvarts ikke findes paa de 

 andre grønlandske Krokydolitstykker, er det muligt, at den hid- 

 rører fra en tredje Lokalitet. Endelig kan anføres, at Giesecke 

 i sin Dagbog (1809) omtaler et Fund paa Nordkysten af Tunug- 



^) Bull. soc. franc, de minéralogie 1890, 13, S. 12. 



^) Giesecke's mineralogiske Rejse i Grønland ved F. Johnstrup, S. 169 



