209 



dliarfik af "feinfaserige blaue Hornblende»^), hvorved muligvis 

 er at forstaa Krokydolit eller en delvis til Krokydolit omdannet 

 Arfvedsonit (Piiebeckit); Stykker fra denne Forekomst har jeg 

 dog ikke kunnet finde i de herværende Samlinger. 



Som bekendt hersker der en ikke ringe Usikkerhed med 

 Hensyn til Forholdet mellem de tre Mineraler: Arfvedsonit, 

 Hiebeckit og Krokydolit. Sædvanlig betragtes de to førstnævnte 

 som adskilte Mineralspecies, medens Krokydoliten i Reglen kun 

 opfattes som en fintraadet (asbestagtig) Varietet af Riebeckit, en 

 Anskuelse, som navnlig Lacroix har udviklet. Om nu end 

 denne Usikkerhed ikke kan endelig bortfjærnes, før man gennem 

 ny og omfattende Undersøgelser har lært nærmere at kende, 

 mellem hvilke Grænser den kemiske Sammensætning hos disse 

 Mineraler kan variere, og hvorledes de fysiske Egenskaber af- 

 hænge af de kemiske, saa turde det dog fortjene at fremhæves, 

 at de ovenfor meddelte Undersøgelser pege hen paa, at den 

 nævnte Opfattelse bør noget modificeres. 



De iagttagne Variationer saavel i Absorptionsfarverne som 

 især i Udslukningsvinklen i Symmetriplanen hos den grønlandske 

 Arfvedsonit gøre det nemlig i høj Grad sandsynligt, at der kan 

 Qksistere alle Overgange fra den «typiske» Arfvedsonit til Rie- 

 beckit med de af Sauer beskrevne Egenskaber, saaledes at 

 disse to Mineraler blive at betragte som nær beslægtede Arter 

 (eller Varieteter) af en og samme Undergruppe indenfor Amll- 

 bolerne. I kemisk Henseende ligger, som det synes. Forskellen 

 væsentlig i Jærnets lltningsgrad : i de analyserede Varieteter af 

 grønlandsk Arfvedsonit er Jærnmængden overvejende til Stede 

 som Ferroforbindelse, i Riebeckit fra Sokotra derimod som 

 Ferriforbindelse. Svarende hertil finder man den typiske Arf- 

 vedsonit fortrinsvis i basiske, natronrige Rjærgarter'-), de 

 nærmere Riebeckit staaende Varietetor af Arfvedsonit saavel som 



') Sammesteds S. 175. 



'■') De grønlandske Nel'elinsyeniler meil i'lypisk" Aifvedsnnil indeliolde oni- 

 lionl Г)ОрГЛ. SiO.j. 



XIV. 14 



