212 



(Resorptiuiisfænomen). — Inlerpositioner af Magnetit og Apatit 

 trætles ofte ret rigelig i Aiigitsyeniternes Hornblemler. 



I Arfvedsonitgraniterne ere disse Hornblenders Absorptions- 

 farver aldrig rent brune, men gennenigaaende grønbrune eller 

 smudsig grønne. Udslukningsvinklen er noget varierende, idet 

 Vinklen c:c ofte overstiger 15° og endog kan naa c. 25°. 



Analyser af de her l)eskrevne Hornblendevarieteter fore- 

 ligge ikke; man maa efter de optiske Egenskaber nærmest stille 

 dem sammen med IJarkevikiten fra Langesund og de med den 

 beslægtede Hornblendevarieteter fra Frederiksværn og formode, 

 at de ere temmelig alkali- og jærnrige. 



Flere af de omtalte grønbrune Hornblender — saavel i 

 Augitsyeniterne som i Arfvedsonitgraniterne — ere paa særdeles 

 ejendommelig Maade sammenvoksede med en blaa, arf- 

 veds onitagtig Hornblende. Denne befinder sig altid i 

 krystallografisk parallel Stilling til den grønbrune Hornblende 

 og optræder dels periferisk, i uregelmæssige Sniaaparlicr langs 

 lianden — sjældnere som en nogenlunde sammenhængende 

 [landzone — dels er den indesluttet i den grønbrune Horn- 

 blende og danner her baade uregelmæssige Smaapletter og 

 navnlig ganske smalle Snore. Af disse gaa en Del med bugtet 

 Forløb paa Kryds og tværs gennem den grønbrune Hornblende, 

 medens andre følge Spalternes Retning. 



I denne blaa Hornblende er det, i Modsætning til hvad 

 Forholdet er i den grønbrune. Retningen for den største op- 

 tiske Elasticitet (a) , som ligger nærmest Vertikalaksen. Ud- 

 slukningsvinklen paa Langsfladen (010) er i Reglen 7—10°, 

 nndertiden mere, indtil 30°. Aksen c hos den grønbrune Horn- 

 blende og Aksen a hos den blaa atvige til modsatte Sider fru 

 Vertikalaksens Retning. Absorptionsskemaet for den blaa Horn- 

 blende er: 



a dybt blaa, meget niork, 



O graablaa, 



c lys graagrøn. 



