213 



Absorptionsforskellen mellem a og c er mindre i de Varie- 

 teter, som have særlig stor Udslukningsvinkel. 



De optiske Egenskaber hos den Ыаа Hornblende vise saa- 

 ledes hen til et Mineral af Arfvedsonit-Riebeckit-Rækken, i 

 nogle Tilfælde dog nærmende sig til den nedenfor beskrevne 

 ejendommelige Hornblende. 



Den Maade, hvorpaa den blaa Hornblende optræder i den 

 gronbrnne, især dens Forekomst i tynde Snore, hvis uregel- 

 mæssige Forløb nøjagtig svarer til Forløbet af Sprækker og 

 Spalter, gør det sandsynligt, at den først er dannet efter den 

 grønbrune Hornblende og paa dennes bekostning. Om en al- 

 mindelig Forvitring kan her ikke godt være Tale; man maa tilskrive 

 Omdannelsen til ludvirkninger, der have fundet Sted kort efter 

 Horublendeus Udkrystallisation og under højt Tryk og Tem- 

 peratur. 



b) Graagron Hornblende med ejendommelig Udsluknings- 

 vinkel (Hornblende af en Arfvedsonit-liarkevikit-llække?). I en 

 enkelt Varietet af Nefelinsyenit (fra Naujakasik) optræder som 

 mørkt iMineral sammen med Ægirin og Ainigmatit en ejen- 

 dommelig Hornblendevarietet. Den har, saa vidt Undersøgelsen, 

 der alene støtter sig paa Præparater af Bjærgarlen, tillader at 

 dømme, den sædvanlige Hornblendespaltelighed og monoklin 

 Krystalform med CiQw optiske Akseplan parallel med Langsfladen 

 (010). Men Udslukningsvinklen paa Langsfladen er ganske 

 usædvanlig stor, nemlig 30 — 40°, og den optiske Elasticitets- 

 akse, som ligger nærmest Vertikalaksen, er ikke som hos al- 

 mindelig Hornblende Retningen for den mindste, men Ret- 

 ningen for den største optiske p]lasticitejt. Endvidere er Dis- 

 persionen af de optiske Elasticitetsakser i Symmetriplaneu paa- 

 faldende stor ; Udslukningsvinklen er større for rødt end for 

 grønt Lys. Dobbeltbrydningen er svagere eud hos almindelig 

 Hornblende. 



Absorptionsfarvernc er ofte lidt variererendc indenfor hvert 



