21 fi 



for nævnt — vist, at Mineralet ogsaa optræder meget hyppig i 

 <lem. 



Foruden paa de saaledes paaviste Forekomster ved Juliane- 

 liaab og paa Pantelleria, er Ainigmatiten senere funden paa 

 enkelte andre Lokaliteter, saaledes af И am sav i Nefelinsyeniter 

 fra Lnijaur Urt i Kola') og — rigtignok meget sparsomt — af 

 Hose nb use li i Pulaskit fra Arkansas ^). Ogsaa ved Langesund 

 er Alineralet muligvis fundet, thi lîreitlianpt beskriver (anf. 

 Sted S. 52) lo Ainigmatlt-lignende Krystaller herfra; i den nyere 

 Tid er dog ingen Ainigmatit undersøgt fra demie Forekomst. 

 ()m end saaledes Mineralets Optræden ingenlunde er indskrænket 

 til Omraadet ved Julianehaab, synes det dog ikke nogetsteds al 

 optræde i saa rigelig Mængde som netop her. 



Paa alle kendte Forekomster optræder Ainigmalilen som on 

 o p r i n d e 1 i g 1Î e s t a n d d e 1 i u a I r o n r i g e E r u p t i v b J æ r g- 

 a r t e r. 



Den grønlandske Ainigmatit er altid kulsort af Farve. Den 

 danner prismatisk forlængede Krystaller eller uregelmæssig 

 formede Individer. Krystalfladerne ere kun undtagelsesvis spej- 

 lende: i Reglen ere de matte eller halvmalte med et ejen- 

 dommeligt, fløjlsagtigt Udseende, tillige ere Krystalkanterne 

 næsten altid afrundede. Det var uden Tvivl Manglen paa blanke 

 Flader, som bibragte lîreithaupt den Tro, al Ainigmatitkry- 

 stallerne vare Pseudomorfoser ; i Virkeligheden staar denne 

 Mangel i Forbindelse med Krystallernes Dannelsesvilkaar , de 

 ere øjensynlig stærkt hæmmede i deres Vækst af de øvrige, af 

 Magmaet samtidig udkrystalliserede Mineraler og have efter 

 deres Ldkrystallisation paa de endnu fri Ydersider været ud- 

 satte for ætsende Paavirkninger. Krystallerne ere derfor meget 

 uanseelige i det ydre, hvad der vistnok har bidraget til, at de 

 tidligere kun sjælden bleve indsamlede. 



') W. Ramsay, Geologische lîeoliaclit. auf Kola. Kemiia 1S90, 3, Nr. 7. 



S. 4/1. 

 ■■') .1. V. Williams, Igneous roci^s пГ Arkansas, 1S!)1, S. (i'i. 



