217 



De prismatiske Spalteflader danne en Vinkel paa 66°45' 

 Indbyrdes (Bröggerl; Spalleligheden er betydelig mindre ud- 

 præget end hos Arfvedsonit. Glansen er meget stærk , paa 

 uregelmæssige Brudflader næsten halvmetallisk. Stregen er som 

 nævnt meget mørk rødbrun, Haardheden er 6', Vægtfylden efter 

 Breithaupt 3,852, efter Lorenzen 3,80. 



I sit Aldersforhold til de øvrige Mineraler i Bjærgarterne 

 indtager Ainigmatiten en lignende Stilling som Ægirin og Arf- 

 vedsonit, eller den er i enkelte Tilfælde lidt ældre end disse 

 Mineraler. Sammenvoksninger med Ægirin og Arfvedsonit saa- 

 vel som med det nylig omtalte ejendommelige Hornblende- 

 mineral ere særdeles hyppige; man finder baade Sammenvoks- 

 ninger i parallel Stilling og i tilfældig Stilling. Jævnlig findes 

 Arfvedsonit eller Ægirin periferisk omkring Ainigmatiten, jævnlig 

 gennemtrænge Mineralerne hinanden lige saa inderlig som 

 Feldspat og Kvarts i Skriftgranit. 



Paa Pegmatitgangene er Ainigmatiten ligesom Arfvedsonit 

 og Ægirin ofte delvis ældre end de lyse Mineraler. Nogle af 

 de indsamlede Stykker vise endog store Ainigmatitkrystaller, 

 som have deres Krystalflader udviklede ikke alene mod Feldspat, 

 men ogsaa mod Eudialyt. 



Med Hensyn til de optiske Egenskaber forholder Ainig- 

 matiten sig efter Brögger's ovenfor citerede undersøgelser paa 

 følgende Maade : 



Den optiske Akseplan ligger næsten parallelt med Langs- 

 fladen (010); Retningen for den mindste optiske Elasticitet 

 halverer den spidse Vinkel mellem de optiske Akser og træder 

 omtrent ud i den spidse Vinkel mellem de krystallografiske 

 Akser a og c. Den optiske Aksevinkel er temmelig ИИе (maaske 

 ca. 60° i Luft), den er sandsynligvis større for blaa end for 

 røde Straaler. 



Udslukningsvinklen, maalt fra Vertikalaksen, er i Præparater 

 efter Tværfladen (100) 3°46', i saadanne efter Langsfladen 

 (010) 44°56'. 



