220 



i Freiberg og erholdt fra ham Underretning om, at der i Sam- 

 lingerne der foruden tre Fragmenter, som Breithaupt i sin Tid 

 havde benyttet til Vægtfyldebestemmelser, kun fandtes et enkelt 

 Stykke «Kölbingit«. Dette sidste blev velvilUg sendt mig til 

 Paasyn. 



Stykket viste sig ved umiddelbar Betragtning at kunne be- 

 stemmes med fuldkommen Sikkerhed: det var en almindeUg, 

 ufuldstændig udviklet Ainigmatitkrystal, hvis Overflade var delvis 

 beklædt med parallelt stillet Ægirin. Da en mere indgaaende 

 undersøgelse, som vilde medføre en Beskadigelse af Krystallen, 

 ikke kunde udføres paa det Freiberger Museet tilhørende Stykke, 

 anmodede jeg for at udelukke enhver iMulighed for Fejltagelse 

 Hr. K. J. V. S te ens trup om at udtale sin Dom om Stykket, 

 og han — ligesom ogsaa ved en senere Lejlighed Hr. Professor 

 Rosenbusch — kom til ganske samme Resultat angaaende 

 Kölbingitens Natur. 



En Sammenligning med det i Museet i København opbe- 

 varede Materiale viste , at her fandtes adskillige Ainigmatit- 

 stykker, som fuldkomment svarede til »Kölbingit» i Udseende. 

 Af et saadant Stykke udførtes derfor mikroskopiske Præparater; 

 disse viste, at den ydre, usammenhængende Ægirinbeklædning 

 paa Ainigmatiten paa sine Steder var ret tyk, indtil 4 Mm., 

 men paa andre Steder næsten forsvindende tynd. 



Breithaupt's Kölbingit er altsaa intet nyt Mineral, 

 men Ainigmatit, som delvis er beklædt med parallelt 

 stillet Ægirin. Den »pistaciegrønne» Streg, som Breit- 

 haupt anfører som karakteristisk for »Kölbingit», er Ægirinens 

 Streg, Krystalformen er Ainigmatitens, og den for «Kölbingit» 

 angivne Vægtfylde relererer sig til Blandinger af Ainigmatit og 

 Ægirin. 



