238 



fältspatindivider samt likaledes stora bladiga amfibolpartier, hvar- 

 till oftast kommer röd eller brim endialyt såsom en hufvud- 

 beslåndsdel. Alla tre dessa konstltnerande mineral äro mer 

 eller mindre tätt späckade med rundt om utbildade kristaller af 

 sodalit och elæolit. 



Pegmatitpartier, hvilka likasom bergartens lagerdelning, dar 

 den är skönjbar, vanligen hafva horisontell utsträckning, fore- 

 komma mycket allmänt. Vanligast innebålla de dock inga 

 andra mineraller an bergarten i ofrigt, d. v. s. de bestå af 

 fältspat, amfibol och eudialyt i mycket stora och vanligen rena 

 individer, då sodalit och nefelin knappast forekomma i pegma- 

 titen. 



Strax nedanför Nu nas am au sak och nära stranden, alltså 

 omedelbart vid vår tältplats, finnas en liten holme , hvilken jag 

 dagen efter ankomsten besökte. Här finnes en mängd pegma- 

 titlager och de största eudialytmassor, som någonstades blifvit 

 observerade. Men några tydliga kristaller af detta mineral kan 

 man icke erhålla har. Dylika finnas visserligen och därtill 

 mycket stora, men de äro rått utbildade och genomsatta af 

 sprickor, så att de alltid falla sonder, då man vill frigöra dem. 

 I eudialytpartien finnas här stora håligheter, som sannolikt 

 uppkommit därigenom, att eudialytsubstans blifvit utlöst. Stun- 

 dom äro dessa håligheter tomma, och vaggarna äro då forsedda 

 med ojämnheler, framspringande taggar o. s. v. Vanligast äro 

 dock håligheternas väggar beklädda med nybildade zeoliter, 

 nämligen natrolit och analcim, den förstnämnda i öfvervägande 

 mängd. Vidare forekommer här nybildad albit^ kristalliserad i 

 ganska ovanliga former. 



Mineralet rmkit samlades i pegmatiten på denna holme i 

 rätt betydlig mängd. Men friska och tydliga kristaller voro 

 sällsynta. De äro korta, breda och tjocka, just sådana, som Lo- 

 renzens teckning*) angifver. De på ytan af pegmatiten befintliga 



Meddel, о. Gronl. Bd. VII. s. 5 & Tv. II. Fig. 7. 



