250 



samt zirkon. Förekommo deremot drushål, dû var alllid ulsikl 

 for handen atl finna något af intresse. Pegmatitmassorna voro 

 vanligen rätt små. Då vi funno saker af varde, brölo vi snart iit 

 dem lieitocli hallet, och kunde ofta sedan icke mer fmna spår dåraf. 

 Under sådana omstandigheter funnos utmärkt vackra fältspat- 

 kristaller, stora ægirinkristaller af den vanliga typen men åfven 

 utmärkta driiser af en typ, som är förvillande lik den prismatiska 

 neptuniten, små parisitkristaller, som synas vara mer regelbundet 

 ulbildade ån de förut fanna — jämte mycket annat. Ändtligen 

 må nämnas ett mineral, som t. v. må antagas vara 



44. Järnspat» Det bildar små svarta glansande rom- 

 boedrar, hvars medelkanter åro afstympade af hexagonala pris- 

 mat. Àtminstone några af dessa kristaller synas inuli vara 

 alldeles amorfa. 



Följande saker, som under dessa besök funnos å Narsåsuk, 

 få anses såsom nya : 



2G. Katapleitlika taflor. Dessa kristaller åro rätt 

 små men forekomma i mycket rika druser. De åro synnerligen 

 val afbildade och begransas af basis och två hexagonala pyra- 

 mider. Alla ytorna åro stärkt glansande. Mineralet år färglüst, 

 men på ytorna forekommer en praktfull rod anlöpning, som 

 iriserar i grünt, gult o. s. v. 



27. Mörkbruua pristnor. Detta mineral forekommer 

 på några ægirinkristaller och synes vara en nybildning efter 

 omvandlad ægirin. De små, bruna kristallerna sitta ock anväxta 

 i parallelt orientering på och emellan ægerinstånglarna. 



28. Diamantglänsande nàlav forekomma sparsamt 

 tillsammas med elpidit, epididymit o. s. v. De äro Ijusgula 

 och vanligen på ändarna Jîelagda med någon IVämmande sub- 

 stans, så att de se ut som tändstickor med sin tandsats. En 

 dylik klump på spetsarna hafva åfven ofta de prismatiska nep- 

 tunitkristallerna. Den synes å dem bestå af kalkspat och kan 

 låtl aflågsnas. 



Ett mål, som Commissionen visserligen icke uppställt für 



