291 



Hornblendeskifer ; Stykket var revnet i en Længde af omtr. 

 1", og den omgivende Bjergart trængt ind i Spalten. Grænsen 

 mellem Graniten og Hornblendeskiferen var skarp. 



Paa Ag to ser man paa Toppen af en Klipperyg en skarp 

 Grænse (med SV.— NØ. -ligt Forløb) mellem Hornblendeskifer 

 og bænket Gneisgranit. 



Ved Akuliaruserssuak saa man en lys Klippemur, der 

 strakte sig langt østefter. Hovedbjergarten var, saa vidt 

 man kunde se , en meget lys Granatgneis ; i den fandtes et 

 nogle Meter mægtigt Lag af hvid, grovkornet Dolomit. Det er 

 rimeligvis det samme Lag, som Kornerup har taget Prøver af, 

 omend ikke paa samme Sted ^). Paa ISJordsiden af Nagssugtôk, 

 omtr. 3 Mil fra Mundingen, udgaar et næsten lodret, nogle faa 

 Meter mægtigt Dolomitlag i en Retning, der meget nærmer sig 

 Fjordens (SV. — NØ.). Dolomiten var hvid og tildels meget 

 grovkrystallinsk. I den findes smaa gule Krystaller af Chon- 

 drodit, blaa Spineller, og ganske smaa Skjæl af Grafit og Glimmer; 

 nogle Steder er Dolomiten næsten fortrængt af en Mængde 

 gulgrønne Serpentinkorn, der undertiden som en ru og grov- 

 kornet Skorpe beklæde Bjergarten, idet den mellemliggende 

 Dolomit er bleven opløst. I den tilgrænsende lyse Granatgneis 

 ere Grafitskjællene meget talrige'-). Kornerup omtaler ikke i 

 sin Beretning (Medd. om Grønl. П.) Dolomit fra Nagssugtôk 

 nordlige Bred, men paa den geologiske Kaartskizze angives 

 hans længste Dolomitlag at udgaa til Fjorden omtr. paa dette 

 Sted. Forlænges delte Lag, saa træffer man Dolomitlaget ved 

 Ungoriarfik, som efter al Rimelighed er det samme Lag. 

 Johnstrup mente ^), at Laget ved Ekalugssuit muligvis 



Ï) Medd. om Grønland II. S. 164. 



^) Sml. Johnstrup, Medd. om Grønland, II. S. 155. 



''} Anf. Sted S. lû.â. 



19' 



