296 



alle Vinklerne ere maalte fra samme Nulpunkt — et skarpt 

 Affald paa Kanten af Un art ors su ak (Ly n gm ark s fjeld). 



Lyngmarksfjeld sender en lav Udløber af Tufbreccie ned 

 til Havet vest for Mundingen af Rø de -Elv. Naar man paa 

 Vejen til В læ se dal gaar over den flade, sandede Strandbred 

 her vest for, ser man paa denne Udløber 3 — 4 horizontale 

 Linier, rimeligvis Mærker efter den højere Vandstand. Baade 

 her og øst for Røde- Elv have Tufklipperne et stærkt afslidt 

 og forvitret Udseende , og den nuværende Overflade er vistnok 

 for en ikke ringe Del Brændingens og senere Frostforvitringens 

 Værk; Ishøvlingen præger ikke længere Overfladen indtil de 

 mindste Træk, som det saa ofte er Tilfældet i Gneisterrænet selv 

 der, hvor Landet har været under Havets Overflade, efter at 

 Isen trak sig tilbage. Ingen Steder saaes der paa Tuffen Skur- 

 striber eller Isfurer, og de buede Klippefladers stærke Krum- 

 ning og Mangelen paa Stød- og Læsider mindede mere om 

 Strandklipper end om de fladthvælvede Former, som skyldes 

 Isens Virksomhed. Hist og her rage mindre Partier af Tuffen 

 stejlt op med ru og ujevne Former. Disse Forhøjninger 

 maa vel for største Delen være opstaaede, efter at Isen trak sig 

 tilbage, thi den fremrykkende Is kan neppe tænkes at have ladet 

 dem blive staaende eller beholde den Form, de nu have. En, 

 som jeg saae paa nærmere Hold , viste , at Tufbjergarten var 

 afstivet ved Basaltindlejringer. Muligvis kan disse Forhøj- 

 ninger tilnærmelsesvis give et Begreb om den Nedbrydning af 

 Tuffen, der har fundet Sted siden Isen bortsmeltede ^). 



Lidt vest for R ø d e - E 1 v sees en Strandvold (omtr. 10°» o. H.). 

 Noget længere oppe i Dalen trælfes paa en Højde af 22" o. H. 

 en udpræget Vold af store, afrundede Blokke (Størstedelen af 

 Blokkene anslaaes til at være paa over 1 Kubikfod). Denne Strand- 



5) Sml. K. J. V.Steenstrup: Medd. om Grenland, IV. S. 227. 



