302 



Bund. Højden af Dalbunden udenfor Endemorænen er hen- 

 imod 80"" o. Б.; Højden af Dalbunden indenfor Morænen er 

 nærmere ved 90"* o. H. Paa Manîtsok og andre Steder i 

 E ge d e smin de - Distrikt finder man udmærkede Havstokke op 

 til en ikke saa lidt større Højde. Nu findes der imidlertid 

 ikke paa Morænens Yderside udvasket Grus eller 

 noget Tegn til, at den har været beskyllet af Havet. 

 Der er ingen Grund til at antage , at Havet har naaet højere 

 i Egedesminde - Distrikt end paa Disko, og det ser alt- 

 saa ud til, at det har havt sin højeste Stand inden 

 Blæsedals Ende moræne dannedes. Men naturligvis ud- 

 kræves der nøjere Undersøgelser for med Sikkerhed at afgjøre 

 dette Spørgsmaal. 



Denne yderste Del af В læ se dal er altsaa, seet i det 

 Store, Glacialdal, om end Brændingens og Forvitringens Virk- 

 somhed har gjort sig gjeldende i de mindre Træk. Elven op- 

 tager her den mindste Plads og strømmer i en Kløft, dybt 

 nedskaaren i den faste Klippe. 



2. Dette Afsnit er i særlig Grad Elvdalen. Indenfor Ende- 

 morænen er den brede Dalbund meget jevn og bestaar fra den 

 ene Fjeldside til den anden af rullet Grus, tildels ogsaa af Sand 

 og finere Materiale. Elven breder sig her og danner mange 

 Arme. Der er meget, der taler for, al der over denne Stræk- 

 ning i en ikke fjern Fortid har staaet en Sø. Da Jøkelen 

 smeltede bort, dæmmede Endemorænen op for Smeltevandet, 

 og der dannedes en Sø. Det føromtalte Bælte af udvasket Grus 

 paa Indersiden af Morænen peger i den Retning. Den højst 

 ubetydelige Dybde, som Elvlejet har i Gjennemskjæringen af 

 Endemorænen, bliver ligeledes forklarlig, hvis man antager, at 

 Elven først for kort Tid siden har begyndt at bearbejde Tuf- 

 breccien. Røde-Elvs eroderende Kraft maa være meget betyde- 

 lig. Kort fra Udløbet er Strømhastigheden saa stor, at en 

 udkastet Sten, af Størrelse som en knyttet Haand, rives et be- 

 tydeligt Stykke med af Strømmen, inden den naaer at synke til- 



