зь 



mod Isen, medens der i Læ af Klippen var en langt ubetydeligere 

 Grusdynge. Paa Overfladen af disse Grusaflejringer saaes spredte 

 større Blokke ligesom paa Rundklipperne, Ovenpaa en enkelt, 

 bred, mos- og lyngbegroet Grusryg var der igjen en kun lidet væxt- 

 dækket, smal, brunlig Grusrygning med samme Retning. For- 

 uden disse Grussamlinger fandtes sine Steder Samlinger af større, 

 kantede Blokke. Imellem Ryggene og Bakkerne var der en 

 Mængde Søer og Smaadamme. Den lille Sø ved vor Teltplads 

 sydøst for Ilivilik laa antagelig omtr. 600™ o. H. og syntes 

 opdæmmet af en stejl Grusryg. Den var omgiven af en tæt Vege- 

 tation , og ude i Vandet voxede en Myriofyllum i Mængde, 

 et ttal af Smaakrebs (Branchipus, Ko pep oder) svømmede 

 omkring, og Klippeflader og Blokke ude i Vandet vare tæt be- 

 dækkede med Limnæer. Skurstriber fandtes i Dalen ved Kard- 

 linguit og i Ilivilik -Dal paa Klipperne ved Elven, paa 

 Fjeldet ved Station I (med Retning fra Ost lidt til Syd) og paa 

 Yderstations fjeld (næsten samme Retning, men endnu 

 nærmere ved Ost). Midt i Ilivilik-Dal bæver sig en stor Fjeldø, 

 hvis stærkt afslebne Sider glinsede i Solskinnet. Ved Foden 

 af den høje, stejle Skrænt, vi gik nedad, udgaa mægtige, af fint 

 Grus og store Blokke bestaaende Udløbere ; det er rimeligvis 

 noget eroderede Sidemorænedannelser. Højere oppe i Fjeld- 

 siden sees mange (5 eller 6) terrasselignende Former. De have 

 en meget betydelig Udstrækning i Længden og en ret stærk 

 Heldning udefter i Dalens Retning og adskille sig derved skarpt 

 fra de egentlige, horizontale Terrasselinier nede ved Søen. Vi 

 gik ikke op over Fjeldsiden, der hvor disse Sidemoræner (som disse 

 Dannelser vistnok ra&a antages at være) vare bedst udviklede, 

 men længere øster paa. Saavidt det ved den flygtige Undersøgelse 

 kunde afgjøres, var det hovedsagelig løse Masser. En Fjeldbæk 

 havde paa sin Vej bortskyllet det finere Materiale og rislede af- 

 sted mellem vældige Blokke. Fjeldsidens Afsatser ere dog saa 

 brede , at de rimeligvis tildels skyldes Fjeldgrundens Former, 

 paa hvilke saa Morænemasserne ere blevne aflejrede. De løse 



