372 



Selve Aulàtsivik-Fj ord er sikkert dannet paa lignende 

 Maade , men her har Isen næsten fuldstændig udjevnet og af- 

 slebet begge Sider, saa at man ikke kan afgjøre det med Sikkerhed. 



Op ad de store Stenblokke ved Foden af Klippevæggen, 

 som ofte kunne være 1 — 2 Kubikfavne i Volumen, strækker nu 

 Salix glauca sine tynde Stammer, idet den omhyggelig holder 

 sig til Sydsiden af Stenens Flade, og dækker den med et tæt 

 grønt Bladlag. Ldenfor Stenen naar den aldrig, thi enhver Gren, 

 som stikker frit frem, fryser (tørrer) uvægerlig bort om Vinteren. 

 De knækkes ikke af Sneens Vægt, thi man seer mange tynde, 

 fprtørrede, skøre og døde Kviste rage frit frem i et Par Tommers 

 Længde. Planten søger øjensynlig at gjøre sig den varme Sten 

 saa nyttig som mulig, og man seer Grenene indtage dertil 

 svarende Stillinger, oftest følge 2 Hovedgrene langs Stenens 

 Kanter i 1 Par Tommers Afstand, og udsende talrige Smaagrene 

 mod Midlen, hvor en svagere Gren gjør sit Bedste for at fylde 

 ud. I saadanne Espalier naar Salix den største Længde og 

 Stammetykkelse ; paa Ivnarssulik (Fv ronprinsens-Øer) 

 maalte et Exemplar 105 Ctm., et andet 200, ja et, som havde 

 slaaet Rod i en Spalte paa selve den lodrette Klippevæg, var 

 endog 250 Ctm. (8') langt; men Tykkelsen af Stammerne er kun 

 ringe, den største jeg maalte var kun 8 Ctm. i Omkreds med 2'^U 

 Ctm. størst Diameter. Marven ligger i Reglen næsten centralt. 



Imellem Blokkene paa Jord , Grus eller halvforraadnede 

 Plantedele staar det egentlige Krat, hvori Pilene ikke naae nær 

 saa store Dimensioner som i Espalierene, de blive sjelden mere 

 end c, 50 Ctm. høje og i Reglen kun 15 — 30 Ctm.; men de 

 danne et tæt grønt Dække over Bunden og ere alsidigt ud- 

 viklede , saa at de danne en Skov en miniature , der kun af- 

 brydes, hvor Blokkene kaste Skygge for at erstattes af et fint, blødt, 

 grønt Mostæppe med Oxyria, Saxifraga cernua, rivularis o. a. 



Under Pilene findes kun en højst ubetydelig Vegetation; 

 Løvtæppet er altfor tæ.t, og for nær ved Jorden til at noget kan 

 voxe under det; men hvor de høre op, og hvor der er Huller 



