375 



enkeltvis og 6 — 10" høje, medens de i det Indre danne 1 — 3' 

 høje bølgende Græsmarker op ad Lierne (Thalus). 



De lavere Planter ere ikke talrigt repræsenterede paa disse 

 Lokaliteter, der findes vel mange Steder et tæt, grønt Mostæppe, 

 men det er mest dannet af Aulacomniumarter eller maaske kun 

 en enkelt Art. Lichenerne spille kun en ringe Rolle , hist og 

 her kan man see nogle Cetraria- eller Cladonia-TwQv^ og af og 

 til skinner ogsaa en Peltigeràs stærkt farvede Thallus frem 

 mellem Græsset, men de danne ingen samlet Vegetation og 

 fortrænges af Blomsterplanterne. Saaledes saae jeg flere Gange, 

 at Sedum Rhodiola stod paa en kredsformet Plet bar Jord af 

 samme Diameter som Planten , og flere Saxifrager drev ogsaa 

 Mosser og Lichener bort fra deres Standplads. 



Derimod vare Planterne ofte angrebne af Snyltesvampe, som 

 havde plettet Bladene, og Zoocecidier vare ikke sjeldne. 



Følgende Snyltere samledes 



[ Rhytisma Bistortae. 

 Paa Polygon, viviparum. \ üstilago Bistortarum. 



[Puccinia Bistortae. 

 fPhialea vigultarum. 



- Salix glauca. I Bhytisma Salicinum. 



[ Venturia chlorospora. 

 , , / Sphaerella salicicola. 



- — nerbacea. \ Rhytisma Salicinum. 



„, . f Cladosporium graminis. 



- Elymus arenarius. {pieospora arctica. 



- Chamen. latifolium. — Sphaerella pachyasca. 



- Pyrola rot. V. grandifl. — Chrysomyxa Pyrolae. 



- Taraxacum officinale. — Puccin Taraxaci. 



- Carex nardina. — Ustilago Carices. 



- Pedicularis-Arterne. — Phoma septri. 



Der var dog ikke Tale om, at disse Snyltere kuede deres 

 Værtplanter, det var kun i enkelte Tilfælde, de havde steriliseret 

 dem, og i Reglen stode de angrebne Individer ligesaa frodigt 

 som de øvrige. 



Vegetationen i disse Krat er den frodigste , man over- 

 hovedet træffer i Skjærgaarden og ogsaa den artsrigeste. Af 



