384 



Fohlia- Arierne, som spille den største Rolle ; de staa stive tæt 

 ved hinandens Side som Slraaene i en dansk Kornmark eller 

 danne smaa toppede Tuer, medens Jungermannia og Piagiothe- 

 6'2Mw-Arterne dække de smaa c. 5 Ctm. dybe Render og Huller, 

 som hist og lier gjennemkrydse Tæppet. Dette er meget blodt, 

 man synker i det til Anklerne, men som ovennævnt ingenlunde 

 drivvaadt. Kun paa Steder hvor Klippebunden stikker frem og 

 derved opstemmer Vandel, dannes et lille Kjær, hvor Sphagnum 

 og de almindelige sortebrune Fïypna dække det meste af Vand- 

 fladen, medens man af og til seer nogle Eriopliorum Scheuchzeji 

 Expl. og meget sjelden en steril, forkrøblet Cardamine pratensis. 



Disse iMosmarker ere udbredte over mange af de smaa 

 Vderøers Nordside umiddelbart ud mod det aabne Hav, og især 

 lindes de smukt udviklede paa mange af Kronprinsens- 

 Øer. \)e kunne imidlertid kun dannes, hvor Bunden ikke 

 falder altfor brat af; er dette Tilfældet dækkes de smaa vand- 

 rette Afsatser af IJusklichener. 



Der lindes endnu en Art iMoskjær med frossen Rund, men 

 da de ere et Produkt af Naturens Omdannelse af Søerne, vil jeg 

 omtale dem i Kontinuitet med disse. 



Seer og Damme. 



Paa de fleste Øer, fra de største til de allermindste, findes 

 større eller mindre VandsamUnger, som paa Grund af deres 

 Dybde og det fugtige Klima aldrig tørre ud, og som snart 

 mangle enhver Vegetation, snart ere saa opfyldte af Planter, at 

 de kun kunne kaldes Kjær. Seer man paa Afstand saadan en 

 Sø, kan man aldrig afgjøre, om det vil lønne sig at undersøge 

 den , eller om den kun har en nøgen dyndgraa Klippebund at 

 opvise, kun ét synes at være Reglen, at jo dybere en Sø 

 er (jo stejlere de omgivende Klipper) desto fattigere er 

 dens Vegetation, Mange Gange har jeg fisket i de dybe 

 Søer med Skraber eller Pilk, og altid er jeg bleven skuffet. 

 Grunden hertil er rimeligvis den, at Bundvandet i disse Søer 



