392 



Carices staa paa 5 — 10 Ctm. i Midten. Efterhaanden som 

 Fladen voxer i Højden, følger Volden med, men naar den har 

 naaet 1 — IV2 Fod op, formaar den ikke længere al modstaa 

 V'andets Tryk, og sønderbrydes under et Regnskyl (eller i Sne- 

 smeltningstiden), og nu graver Bækken sig hurtig en dyb Rende 

 gjennem den opslemmede IMasse. Derved drænes den før saa 

 vaade lUmd, og Kjærplanterne forsvinde, medens Hedens Urter 

 indfinde sig, og naae en meget gunstig Udvikling paa den frugt- 

 bare Bund, Hedebuskenc følge efter og snart staar der i det 

 tidligere Kjær en frodig Hede, indtil Bækken atter skifter Leje, 

 Løbet gror til og Udviklingen gaar om igjen. 1 Dalene paa 

 Au mat kunde man studere denne Udviklingsgaug i alle Faser 

 fra den lille opvoxende Vold til den frodige Hede med halv 

 tilgroede Løb, og mange andre Steder saae jeg aldeles Ugnende 

 Dannelser. 



I et saa stort og tyndt befolket Land som Grønland skulde 

 man ikke tro, at Mennesket kunde have nogen .større Indflydelse 

 paa Vegetationen, dette er dog ikke desto mindre Tilfældet paa 

 mange af de smaa Yderøer, som ere eller have været beboede. 

 Denne Indflydelse kan vise sig paa 2 Maader, dels ved Ud- 

 ryddelsen af Arter, dels ved Indførelsen af nye eller Dannelsen 

 af nye Vegetatiousformer. Det første var Tilfældet paa de 

 smaa Yderøer, hvor der var god Fangst og derfor ogsaa store 

 Bopladser, som f. Ex. paa Hunde (k i tsigssuar sui t 68° 

 bV N. Br. 52° 58' V. Lgd.). 



Her havde Befolkningen ikke alene revet Lyngen op , men 

 fuldstændig skrællet Lyngtørven bort fra hele den højtliggende 

 Del af Øen, og fuldstændig udgravet det eneste Kjær, saa dybt 

 Grundvandet tillod, og derved udryddet ikke alene de 2 sjeldne 

 Arter Oxycoccus i)alustris og Ranunculus allaicus, men ogsaa 

 mange ellers i Skjærgaarden almindelige Arter. Mangelen paa 

 Tørv og Lyng er nu saa stor, at Befolkningen gjør Rejser til 

 de nærmeste Øer for at hente Brændsel og Byggemateriale. 



