393 



Paa de store Øer, hvor Befolkningen er ringe i Forhold til 

 Arealet , er Forandringen gaaet en anden Vej , her er ganske 

 vist Tørven skrællet bort i Bopladsens Nabolag, men da der er 

 nok at tage af, er den daarligste vraget, og Landskabet faar 

 ikke det triste Præg som paa ovennævnte Sted. Derimod har 

 selve Bopladsens Tilstedeværelse haft stor Indflydelse, den 

 lægges nemlig gerne i en større Dal, hvor der er rindende 

 Vand, og i Tidens Løb ophober der sig tvers over Dalens 

 Munding en Vold af Tørv og Affald, som opstemmer Vandet, 

 hvorved der dannes udstrakte Kjær, hvis Bund gjødes rigelig af 

 Mennesker og Dyr. I disse Kjær, hvis Bund aldrig var 

 frossen, indtager Ahpecurus alpinus det største Bum, den 

 sees overalt, hvor man vender Øjet, men gaar kun sjelden uden- 

 for den fugtige Bund, (hvor man seer den udenfor beboede 

 Pladser, kan man være sikker paa at træffe Bulner efter tidligere 

 Bebyggelse). I mindre Mængde sees de to Er lophorum- Arter, 

 Carex pulla og alpina og Juncus castaneus, og under deres fod- 

 høje Toppe trives Cardamine' pratensis, Draha hirta, Saxifraga 

 rivxdaris og stellaris f. comosa, Ranunculus hyperborevs, Polygonum 

 viviparum og Montia rivularis særdeles godt, medens Cochlearia 

 groenlandica, Stellaria humifusa og longipes, Cerastium alpinum 

 og trigynum, Saxifraga cernua, Sagina nivalis^ Ranunculus pyg- 

 maeus, Poa pratensis og ßexuosa, Glyceria distans og maritima 

 samt Catabrosa algida foretrække de noget tørere Steder nærmest 

 Husene. Betegnende for Vegetationens Tæthed er, at alle de 

 mindre Urter mellem Alopecurus ere lysegrønne og straktledede 

 (etiolerede). 



Slutning. 



Samler man alt, hvad der til Dato kjendes om Vegetationen 



i Egedesminde Distrikt, finder man, at følgende 78 Arter ere 



almindelige i Skjærgaarden. 



Dryas integrifolia Hippuris vulgaris 



Potentilla nivea Chamenaerium latifolium 



Sibbaldia procumbens Empetrum nigrum 



