17 81 



Forholdet hos Siluroiderne kan det vel have Interesse nærmere at vise dette. Skjærer man 

 nemlig Rygraden f. Ex. af en Abramis (Figg. 2 — 3) igjennem paa langs, seer det nok ved 

 forste Øjekast ud som om man i «2denn Hvirvel kun har een, amficoel , Hvirvel for sig. 

 Ned et nærmere Eftersyn vil man imidlertid lægge Mærke til Folgende: 1 de øvrige Hvirvler 

 lindes der haade foroven og forneden en med Fedtvæv fyldt Grube af forskjellig 1 ) Storrelse, 

 hvilken strækker sig henimod Hvirvlens Centrum. 1 den tilsyneladende 2den Hvirvel er 

 der nu paa Indersiden en vid Grube bagtil og en ganske snæver fortil; foroven en lignende 

 ganske snæver fortil, men en ganske smal spalteformet bagtil, hvorfor Hvirvlen her let 

 synes at være massiv. Foran Centret af den tilsyneladende 2den Hvirvels Legeme og midt 

 imellem (Fortsættelsen) af de to Grober paa Indersiden ligger der et lillebitte Rum, som 

 i Form minder om de almindelige Chordahnler mellem Hvirvlerne; det er opfyldt med en 

 Chordarest. Gaaer man ud fra dette Rum, kan man see en baade opad og nedad fra det 

 udgaaende ganske Gin Linie 2 ), som er Sammensmeltningslinien mellem de to Hvirvler, 

 hvoraf den tilsyneladende 2den Hvirvel bestaaer: en ganske kort procoel 2den Hvirvel og 

 en stor opisthocoel 3die. Har man gjort sig Ilede for Dette , kan man ogsaa — ialtfald 

 hos Abramis — paa Hvirvellegemets udvendige Orerflade forfølge Grændsen mellem 2den 

 og 3die Hvirvel som en ganske fiin Linie, der er tydeligst foroven i Nærheden af Huen. 



Paa den virkelige 2den Hvirvel findes der nu ligesom hos Characinerne et Far 

 (store) Tværtappe forneden og et Far »Incudes» foroven; begge Dele, og da særlig de 

 sidste, væsentligt af samme Form som hos Characinerne. 



Ilos Cyprinoiderne findes der henover «Claustrum», «Stapes» og «Incus« et «Slut- 



1 1 I den nie (tilsyneladende 5te) og dp efterfølgende Hvirvler ere disse Gruber store baade foroven og 

 forneden; ligesaa forneden i Ole. I Iste Hvirvel ere de meget snævre; foroven i 5te og haade for- 

 oven og forneden i ide Hvirvel ere disse Gruber saa smalle, al de., vanskelig! sees, saa at Hvirvel- 

 legemet her synes massivt. — Denne Forskjel heroer paa reent mekaniske Aarsager. Den solideste 

 Forbindelse mellem to Skeletstykker er selvfølgelig en Sammensmeltning af dem til eet lleen ; 

 derved kan der baade spares paa sehe Skeletmassen og de. forbindende Dele blive overflødige, som 

 ellers tage megen Plads op. Ved de Hvirvler, hvis Legemer ere forsynede med en tydelig Grube 

 foroven, er Buen sammensmeltet med Hvirvellegemet (eller ogsaa meget lille). Men ved de. Hvirvler, 

 der tilsyneladende ere massive foroven, er Buen (stor og) selvstændig, og den Rod, hvormed den 

 ligesom er nedsænket i og forbundet med Hvirvellegemet, er derfor stor og tager megen Plads op, 

 saaledes at Grubens Vægge trykkes sammen — og Gruben næsten forsvinder. Dette kan man 

 tyleligt see ved 3die (virkelige) Hvirvel: lofter man Buen ud af Legemet, have Væggene af de to 

 Huler, hvori Buens Rodender stak, omtrent Form af et « , mellem h\is to Dele man kan see den 

 mediane Grube som en ganske fiin Spalte. Ved 1ste og 2den Hvirvel ere Boerne («Stapes og 

 •Incus») vel ogsaa discrete, men de ere tillige smaae, saa at de Grober, hvori deres Bodende stikker, 

 ere snævre; den mediane Grube i disse smaae Hvirvler bliver derfor kun noget mindre. Ved 4de 

 Hvirvel sidde Ossa suspensoria meget tæt ved hinanden ved Legemets Underside; heraf resulterer, 

 at denne Hvirvel viseren noget sammentrykt median Grube forneden, medens Ribbenenes Grund- 

 stykker paa de øvrige Hvirvler saa at sige ikke vise sig paa Undersiden. 



J ) Denne Linie er (selvfølgelig) stærkere markeret paa Figurerne end i Virkeligheden. 



Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidenskabelig og; mathem. Afd. VI. 2. 1 1 



