35 99 



er det stort og ligger altid ovenover den muslingeskalformede Deel af «Stapes» og foran 

 dennes opadgaaende Proces. Derimod strækker det sig aldrig ned paa Indersiden af den 

 muslingeskalformede Deel saaledes som hos Cyprinoiderne og Characinerne. 



Hos Doras kan man fra Ydersiden af Skelettet slet ikke see: «Stapes», «Incus» og 

 den forreste, lidt opsvulmede Ende af «Malleus», hvilken sees afstikke gjennem et Hul 1 ), 

 der næsten heell 2 ) er begrændset af Occipitale laterale foroven og Occipitale basilare for- 

 neden. Efter at have skaaret Hvirvelsøjlen o? Craniet igjennem paalangs, faaer man først Oje 

 paa disse Skeletdele; man seer da tillige, at Occipitale laterale hvælver sig udover og udenom 

 disse Knogler. Det virkelige Sammenhæng af dette underlige. Fænomen, at 1ste Hvirvels 

 Bue (»Stapes») og «Incus» ligesom ligge indenfor Craniets Væg, kan man finde ved at 

 studere Forholdet hos andre Slægter: Hos Euan emus er Forholdet næsten ligesom hos 

 Doras, men Hullet er meget stort og næsten ligeligt begrændset af Occipitale laterale, «2den» 

 (o: 3die) Hvirvels Bue, 1ste Hvirvels Legeme og Occipitale basilare; hos Synodontis findes 

 der paa Occipitale laterale en lav lodret Kjøl udenfor «Stapes»; hos Platy stoma sammesteds 

 (men lidt længere ud til Siden) en temmelig stor, sammentrykt Proces. At det er det 

 samme, der forefindes hos alle disse Slægter, kan der neppe være Tvivl om, ligesaa lidt 

 som om, at den omtalte Kjøl hos Platystoma og Synodontis er en Proces, dannet ved en 

 Forbening i en Aponeurose udenfor Craniets Væg. Hos Euanemus og Doras maa Forholdet 

 derfor opfattes saaledes, at den inderste Deel (ved Foramen magnum) af Occipitale laterale 

 ikke er blevet forbenet, 'medens det, der ligesom udgjør Bagenden af dette Been og derfor 

 af Hjernekassen, er en — dermed sammensmeltet — Aponeurose-Forbening. 



Medens der saaledes er temmelig stor Variation i Form og Optræden af «Stapes» 

 og «Claustrum», saa er Forholdt af «Incus» meget konstant. Den mangler ikke hos nogen 

 af de af mig undersøgte Slægter af de egentlige Siluroider 3 ). Selv hos Silurus, hvor den er 

 störst, er den dog kun en lille Knogle 4 ), men hyppigt optræder den som en lille sammen- 

 trykt Beenskive i Ligamentct mellem «Stapes» og «Malleus» (Euanemus, Doras, Synodontis, 

 Clarias; hos denne sidste Slægt er den især lille — see Figg. 31 a og b). Den kan derfor 

 med stor Lethed oversees 5 ). 



Hos de voksne Siluroider, som jeg har undersøgt, staaer «Incus» aldrig i (direkte) 



Jeg har derfor tidligere («Om Lydorganer hos Fiske», p. 85 og 101) meenl, at «Horeknoglernes» 

 Kjæde hos denne Slægt kun bestod af eet Been. 



Thi udvendigt er kun lige Bagenden af dette Hul begrændset af 1ste Hvirvels Legeme og «2den» 

 (o: 3die) Hvirvels Bue. Paa Indersiden af Hullet naae disse Knogler dog lidt længere fortil. 

 Derimod mangler den hos Plecostomus. (.See senere.! 

 See Webers Figurer [Op. cit. Tab. V Figg. 30 — mindre tydelig — og 34). 



I Beissners smukke Arbejde (Ueber die Schwimmblase und den Gehörapparat einiger Siluroiden. 

 Arch. f. Anat. u. Physiol. 1859. p. 121—38), nægtes denne Knogles Forekomst (p. 132) hos Syno- 

 dontis og Bhinelepis, ligesom clcn heller ikke er omtalt hos Loricaria, Hypostomus og Callichthys. 

 Men hos Synodontis lindes den; skulde den nu virkeligt mangle hos de andre Slægter, saa vilde 

 dette være en fælles Characteer for de pandsrede Siluroider. 



13* 



