19 171 



Lund. Reinhardt 1 ) og Vndre tale om Lerskifer; men en virkelig Lagdeling sum 

 i Skifer synes det urigtigt at tale om, og naar jeg I'. Ex. ved Lagoa Santa gik ned i en af 

 de dybe, af de stærke Hegnskyl eller Skybrud dannede Kløfter i Campos, de saakaldte 

 «vaUes», saae jeg de stejle Vægge sædvanlig dannede alene af uformet Ler, i hvilket der 

 kun hist og her fandtes indlejret uregelmæssige, ofte bugtede og ingenlunde parallele 

 Lag af kantede Stene, som siges at stamme fra Kvartsaarer i den dekomponerede Gneis. 

 Kun undertiden har jeg kunnet finde Spor af Lagdeling, der vistnok maa fores tilbage til 

 selve Gneisens. Glimmeren i Leret skal være jernholdig, og dets rode Farve stamme derfra. 



Helle rude Ler seer man overall: af Rullestene er der intet Spor. og i de Hadere 

 Campos næppe nok af Stene overhovedel. Derimod ere Siderne og Toppene af Hakkerne, 

 især naar de kun have en ringe Udstrækning, ofte stærkt grusede af kantede Smaaslenc, 

 mellem hvilke der, om jeg husker ret, kan lindes Bjergkrystal og Granater; delle Grus 

 er i Tidens Løb fremkomme! ved Udvadskning af Leret, idet Regnskyllene have ført de 

 linere Dele borl og ladet Kvartsaarernes Stene tilbage. Disse grusede Campos om Lagoa 

 Santa ere altid betydelig fattigere paa Vegetation end de andre, hvor Stene mangle eller 

 ere faa. 



Foruden Leret med de i det indesluttede Stene har Lagoa Santa kun ecu geologisk 

 Dannelse til, idel jeg helt seer bort fra de ubetydelige Sanddannelser, der lindes hist og 

 her ved Vandløbene og ere fremkomne derved, at Strøm og Bølgeslag har udvadsket 

 Breddens Ler. Denne anden Dannelse er kalkklipperne, der træde frem gjennem Leret 

 paa flere Steder, f. E\. ved Lapa vermelha, c. 3 U Mil syd for Lagoa Santa; ved Carrancas, 

 endnu længere Syd paa; ved Quinta (Soumidouro), Tambouril, ved Bredden af Rio das 

 Velhas nær Macaubas o. s.v., kur t sagl lil alle Sider om Lagoa Santa. Flere Steder, hvor 

 en Bakkes Siiler ere usædvanlig stejle, maa jeg anläge, at delle skyldes underliggende Kalk. 



Kalken er tilstrækkelig! kjendl af Lund og Reinhardts Værker; den er en 

 mørkeblaa, tæl og baard, krystallinsk Masse, en Slags Marmor, der er lagdell i omtrenl 

 vandrette Lag, og er aldeles uden Forsteninger, aahenharl en urgammel Dannelse 2 ). I denne. 

 af Kløfter og Revner i de forskjelligste Størrelser gjennemkrydsede Kalk. er det, at Lunds 

 berømte Knokkelhuler lindes 3 ). 



' Se navnlig Reinhard! »De brasilianske Knoglehuler» i Lutkens « E Museo Lundi', pag. 9. 



'•'i Efter «Le Brésil en 1889« høret den lit del siluriske eller devoniske System. 



Nærmere om Hulerne, deres Vægge, Guh o. s.v. Ims Lund ug Reinhardt, navnlig i den Sidstes 

 »De brasilianske Knoglehuler»; se Literaturfortegneisen i Slutningen af Afhandlingen. I »Bulletin 

 de l'Académie Roy. de Bruxelles», 1841, tik Clausseu, der var et godt Hoved, men vistnok ikke 

 bavde mange andre Kundskaber paa Geologiens Omraade, end hvad lian liawle lært af Lund og af 

 Eschweges og Andres Skrifter om Brasilien, optaget en artikel: «Notes géologiques sur la province 

 de Minas geraês au Brésil». Denne Eventyrer, der lier smykker sig med Titelen »de l'Institut 

 brésilien», furtæller bl. a., at han har navl «l'occasion .... de découvrir des cavernes a ossements 



